236 
Käraf blir, att ej så sällan en större eller mindre del 
af föryngringss'kottets topp fryser bort. Genom kor¬ 
relation utväxa då en eller två af de främsta vinter- 
knopparne på den kvarvarande delen till nya föryng- 
ringsskott. 
Opsigonin spelar ej så stor betydelse vid upp- 
byggandet af Linnæas skottsystem. Fruktifikations- 
ocb assimilationsskotten framkomna i allmänhet på 
'sina normala platser och utbildningen af opsigona för- 
yngringsskott är antagligen mycket sällsynt. (Inträder 
möjligen endast som ett korrelationsfenomen vid stark 
stympning af den relativa hufvudaxeln ?) 
Med detta vill jag söka göra troligt, att i de 
sydnerkiska skogarne prolepsis utgör den vigtigaste 
orsaken till att i naturen aldrig anträffas Linncea- in¬ 
divid med ideel sko ft byggnad. Naturligtvis finnas der- 
jemte en mängd andra bidragande orsaker. 
Särdeles inverkar mosstäckets uppväxt omkring 
de äldre assimilationskotten exciterande på vinterknop- 
parne, som för att vid sin utveckling nå ljus och ut¬ 
rymme utväxa med långa internodier, hvarigenom så¬ 
lunda nya system af föryngringsskott uppkomma. 
Wittrock söker, som nyss blifvit anfördt, den vig¬ 
tigaste orsaken till att Linnæa ej anträffas i sin fullt 
normala och ostörda utveckling i den stympning, vare 
sig af menniskor eller djur, för hvilken Linnæan blir 
utsatt. Detta direkt yttre ingripande spelar nog i 
vissa trakter en stor rol, men inom det ifrågavarande 
området torde det vara af jemförelsevis ringa bety¬ 
delse mot de nyss framhållna agentierna, framför allt 
enligt min tanke de proleptiska företeelserna. 
Huru pass vanliga äro i andra trakter hos Lin¬ 
næa de proleptiska och opsigona fenomenen? 
De enda uppgifter, man i litteraturen har att hem- 
ta i detta hänseende, finnas i Wittrocks båda citerade 
afhandlingar. Hans undersökningsmaterial härstam¬ 
mar från Dalsland, Ver ml and och Upland. 
