Om Rhizopliora Mangle L. 
15 
som jeg hidtil har havt til Raadighed, har ikke tilladt 
mig at folge den gjennem alle Stadier; heller ikke kjender 
man deres Frös Bygning tilstrækkeligt, som jeg skal, 
gjöre opmærksom paa i denne Notits; ja end ikke deres 
Ydre er kjendt med fuldstændig Nöjagtighed, som det sy¬ 
nes. Baron H. Eggers, der nylig har publiceret en for¬ 
trinlig Oversigt over St. Croix’s Plantevæxt (”Vidensk. 
Meddel, fra naturh. Foren. 1876”), skriver om Rhizopliora 
Mangle L. til mig i Breve fra St. Thomas: ”Ved at læse 
i Grisebachs Vegetation der Erde er jeg stödt paa folgende 
mærkelige Passus i 2:den Del. p. 21: ”Die Rhizophoren 
oder die Mangrovebäume unterscheiden sich dadurch von 
Banyanen, dass die Luftwurzeln nicht aus den Zweigen 
sèlbst, sondern aus den noch daran befestigten Früchten 
entspringen und die neuen Individuen sich später leicht 
vom Mutterstamm ablöserr”. Det er mærkeligt, at der 
om et saa almindelig bekjendt Træ kan endnu herske 
saadanne urigtige Anskuelser. Mangroven (R. Mangle L.) 
har nemlig lige saa udprægede Luftrödder, udgaaende fra 
Grenene, som Fieus-Arterne. De ere ofte rigt forgrenede 
■og omfangsrige (indtil 3—4 Tom. i Diameter); ofte ere 
de straaleformet grenede med indtil 5 Grene og nogle af 
disse atter grenede. De ere lodrette, böjelige til en vis 
Grad, ofte. flere Alen lange, brækkelige, naar de böjes 
över en Vinkel af 40°, beklædte med glat, lyst-graabrun 
Bark. Helt forskjellig fra dem ere de paa Moderplanten 
spirende Frugter, hvis Rodspirer ere tendannede, men aldrig 
blive mere end c. 1 Fod lange, da de saa lösnes og falde 
med Spidsen ned ad i Mudderet under Modertræet. Jeg 
har aldrig set dem forlænge sig saaledes, att de slog Röd¬ 
der, medens de endnu vare i Forbindelse med Moderplan¬ 
ten, og hvor skulde ogsaa Stængelspiren voxe hen, hvis 
den blev i sit Hylster i Frugten?”. 
Om Rhizophora Mangle skal jeg her tilföje nogle faa 
Bemærkninger tillige med nogle til Dels af Baron Eggers 
udförte Tegninger. 
