114 
Literatur-ofversigt. 
populneum ocii miserrimum, Arthonia subcembrina, Ver- 
rucaria ilicifolia, förutom åtskilliga nya arter. De äro 
mycket vanliga på barken af ettåriga och ännu gröna gre¬ 
nar af de flesta vedartade växter. Den bark, som genom 
sin byggnad och genomskinlighet beredde förf. de minsta 
svårigheterna ; förekom hos Ribes . därefter björk, al, has¬ 
sel; conifererna lämnade det obekvämaste materialet. 
Då man lyckats välja ett lärorikt ställe af barken, 
njuter man, säger förf., vid betraktandet af ett längdsnitt 
den hänryekande anblicken af hela lefnansförloppet hos 
dessa växter från första groddtrådsnätet ända till det 
mogna apoteciet med deras elementarbeståndsdelar i alla 
grader af utbildning, liksom utveckligen af deras organ. 
Man ser att växten egentligen icke är hypophloeodisk utan 
endophloeodisk, och att den endast, då den saknar ut¬ 
rymme, låter sina större organ komma fram i ljuset. 
Då förf. noga undersökt många snitt, som gingo så 
väl genom inre som yttre barklagret, utan att finna nå¬ 
gra gonidier, blef han mycket förvånad att en gång finna 
en massa gonidier i ett snitt, sedan han behandlat det 
med kaustikt kali och sammantryckt det. Han fann då 
att gonidierna varit dolda i ett slags mörka organ, som 
han kallar gonangier. Antalet af gonangier varierar hos 
olika arter och motsvarar i allmänhet antalet af hyfer i 
thallus. Deras storlek varierar mellan 14 och 150 /<; till 
formen äro de vanligen klotrunda, sällan stympadt kägel- 
formiga eller nästan flata. 
I de mellersta och längre in belägna cellagren i bar¬ 
ken hos en art fann förf. ett mäktigt lager af helt och 
hållet hyalina mycket fina, 16 u tjocka, hyfer, som vore 
sparsamt förgrenade och hufvudsakligen gingo i korkcel¬ 
lernas längsriktning. Hos de fleste arter kan man icke 
upptäcka tvärväggar på dessa hyfer, på andra åter äro 
de tydliga. Detta hyalina lager är det primära, den egent¬ 
liga ur spårens groddtrådar uppkomna protothallus och 
det ofvan belägna bruna hyfnätet, den förut förmodade 
