Om udviklingen af hæfteskiverne på visse slyngtråde LOI 
irriterede epidermis løber jævnt lien over cellerne i én 
plan, bliver herved først bølgefor mig, senere mere uregel¬ 
mæssig brudt;*den del af hver overhudscelle, som ved den 
inciterede vækst kommer til at ligge oven over det oprin¬ 
delige niveau, vokser uafhængig af sine naboer, så at ku- 
tikulaen altså [selvfølgelig] strækker sig ned imellem de 
enkelte hår; dette således dannede polster hæves ydermere 
i vejret ved den betydelige radialstrækning af cellerne 
underneden, hvoraf navnlig de, der tilhøre første sube¬ 
pidermale lag, snart tangentialdeles. Selve epidermiscel- 
lerne, der antage en langstrakt kølleform, tangentialdeles 
ligeledes ved flere vægge. 
Hvis der overhovedet kan være tale om at tillægge 
det således dannede, ejendommelige hæfteapparat en mor¬ 
fologisk betydning, måtte det kaldes en lav emergens 
hvis overflade er aldeles tæt besat med hår, hvis funk¬ 
tion det er at klæbe slyngtråden fast til den genstand, 
op ad hvilken den ligger. Mac Nab bemærker 1 ) også 
om Ampélopsis Veitchii: At the end of each of the bran¬ 
ches of the tendril a slight bulk-shaped swelling is ob¬ 
served. This rapidly grows into a disc by the develop¬ 
ment of a large branching hair from every cell of the 
epidermis of the part of the clubshaped end of the ten¬ 
dril, which is next the body to be adhered to.” 
Væsenlig som hos Amp. hederacea forholder sagen 
sig hos 
Trichosanthes anguina, 
hvoraf Kobenhavns botaniske haves varme væxthuse har 
forsynet mig med materiale. 
Denne smukke plantes slyngtråde ere forgrenede. 
Kun grenene ere sensitive, o: i stand til at slynge sig 
om andre genstande, det dem bærende, fælles basalstykke 
[”skaftet”] vedbliver at være stivt, ligesom det også i ana- 
Transactions of the bot. Society of Edinburgh, vol. XI, 1873, 
pag. 292. 
9 * 
