Literatur-Öfversigt. 
145 
grönland och Spetsbergen, stiger detta för Skandinavien 
till omkring dubbelt, 240 ft, och detta medelvärde åter är 
knapt hälften så stort som det för Tyskland och Schweitz, 
518 ft. Förf. har äfven funnit att tillväxten är starkare 
i fjälltrakten än på slättlandet och att inom samma indi¬ 
vid de yngre delarne visa mera utvecklade årsringar än 
de äldre, samt att där en stamdel är krypande och rot¬ 
slående, denna omständighet bidrager till att öka ojämn¬ 
heten i utvecklingen. 
Af sina mätningar på libriformcellerna fann förf., att 
de i utvecklingen af sina dimensioner ej synnerligen störas 
af olikheten i det klimat, under hvilket dvärgbjörken upp¬ 
träder, men att de däremot inom samma exemplar visa 
ganska stor olikhet, i det att de tilltaga i riktning utåt 
stammens omkrets, såväl i längd som i vidd. 
Hepaticologiens utveckling från äldsta tider till 
och med Linné. Af S. O. Lindberg. (I Inbjudningsskrif¬ 
ten ”till åhörande af de offentliga föredrag hvarmed Pro¬ 
fessorn i Geologi och Mineralogi Fredrik Johan Wiik och 
Professorn i Matematik Fil. D:r Magnus Gustaf Mittag- 
Leffler d. 5 Maj 1877 komma att tillträda sina ämbeten.” 
51 sid. 4:o). 
Aristoteles och Theophrastos samt Plinius d. ä. kände 
endast en lefvermossa, Marchantia polymorpha; det var 
först under senare hälften af 1600-talet, som lefvermos- 
serna begynte uppmärksammas. I slutet af 17:de och i 
början af 18:cle århundradet lefde i England Adam Buddle, 
som visserligen ej själf har publicerat något arbete, men 
som noga studerade mossorna och hade ett utmärkt her¬ 
barium, som utlånades åt de fleste af dem, som på hans 
tid skrefvo öfver mossorna, och hvilket ännu förvaras i 
British museum och innehåller 28 arter lefvermossor. På 
hans tid beskref Ray några nya arter; kort därefter upp- 
o , / 
trädde Joh. Jak. Dillen. Aret 1729 bildar epok i Hepa- 
tologiens häfder, ty då utkom Nova plan torum genera af 
Pietro Antonio Micheli, som först var trädgårdsmästare 
10 
