Literatur-öfversigt. 
147 
antal, efter trikogynens längd 6—12 stycken; dess fria 
spets är antingen cylindrisk med utdragen rundad topp 
eller vid basen något uppsväld, sällan i toppen tudelad. 
Anlaget till karpogonen är lios denna art beläget i mid¬ 
ten af bålen och trikogynen växer alltid uppåt; hos andra 
arter ss. C. pulposum, där ingen utpräglad undre sida med 
rottrådar förekommer, uppträder trichogynen på bägge 
sidor. 
Sjtermogonierna förekomma antingen ensamma eller 
tillhopa med karpogonerna på samma stånd eller flik af 
bålen och som bekant uttömmas spermatierna ur sper- 
mogonerna genom att slemmet i dem upptager vatten och 
sväller ut. Då nu ihållande fuktigt väder är gynsamt för 
karpogonbilduingen, så inses lätt nog att spermatierna af 
en regndroppe kunna föras till den utskjutande trikogyn- 
spetsen, hvars yta är klibbig, så att spermatierna lätt 
fastna vid den. Spermatierna sätta sig genom en liten 
smal föreningstub i öppen kommunikation med trikogy¬ 
nens toppcell, hvarelter befruktningen försiggår. 
Den första förändringen, som askogoncellerna efter 
befruktningen erfara, består i att de förstoras och dela 
sig genom tvärväggar. Under tiden utväxer ifrån hyferna, 
som utgöra hyllet, smala grenar uppåt, hvilka bilda para- 
fyserna. Huru detta hylle från början uppstår, har förf. 
ej sett, men att det icke leder sitt ursprung från askogon¬ 
cellerna, är säkert. Genom askogoncellernas ytterligare 
förökning uppkomma de celler, hvaraf slutligen bildas 
asci, i hvilka sporerna uppstå. 
Strax efter befruktningen bortdör den utom ytan 
framskjutande delen af trikogynen; den öfriga delen af 
den förvandlas till en knölig sträng, därigenom att tvär- 
väggarne på den mycket förtjockas i trådens längdsrikt¬ 
ning, och innehållet i cellerna till en stor del försvinner, 
så att cellens lumen blir mindre. 
o 
Åtskilliga andra arter har förf. undersökt och funnit, att 
utvecklingen af det honliga organet i det stora hela öfver- 
10 * 
