Literatur-öfversigt. 
151 
förmåga, samt genom det sätt, hvarpå intercellularrummen 
bildas, genom bristning och resorption af celler och icke in- 
tercellulärt ss. hos de äkta vattenrötterna. Hos dessa 
senare liksom hos landväxterne uppnår rotmössan i sitt 
naturliga medium en större längd, än om de förre blifvit 
uppdragna i jord eller de senare i vatten. Byggnaden hos 
äkta vattenväxter är ofta så uteslutande bygd för deras 
naturliga medium, att en kultur i jord, äfven vid riklig 
vattentillförsel, visade föga framgång hos Pistia stratiotes, 
Hydrocharis morsus ranæ och Lemna minor. 
De ur bestämda celler utvecklade håren, den betyd¬ 
ligt kortare rotmössan, organets tjocklek, som blifvit större 
till följd af motståndet, och saknaden af klorofyll äro ka¬ 
raktäristiska kännetecken för rötter af Elodea canadensis , 
hvilka bildats i rikligen vattnad jord, i motsats till dem, 
som uppkommit i vatten. 
Rötterna af Acorus Calamus utvecka liksom hos Elo¬ 
dea i ett vattenhaltigt medium klorofyll men inga hår. 
De båda yttre cellagren färga sig vid tillsats af jod och 
svafvelsyra bruna och utgöra genom sina kutikularicerade 
cellväggar, på samma sätt som den ofta flere centimeter 
långa rosmössan, ett verksamt skydd för organet. 
Die zenithswärts gerichtete Verschiebung der Ach¬ 
selknospen an den Seitenzweigen mehrerer Holzge¬ 
wächse und die Beziehung dieser Erscheinung zur 
Schwerkraft. Von L. Kny. (Sitzungsber. der Gesellschaft 
naturforsch. Freunde zu Berlin. 1876.) 
Förf. söker i denna lilla afhandling afgöra, huruvida, 
såsom Hofmeister antager, knopparnes och bladinsertions- 
punkternas skefva ställning till hufvudaxeln på horison¬ 
tala eller lutande grenar uteslutande är att tillskrifva 
tyngdkraftens inverkan och en i samband därmed stående 
förtjockning af grenarnes och knoppaxlarnes öfversida. 
Det är hufvudsakligen på experimentel väg, genom 
iakttagelser öfver hithörande förhållanden hos några af 
våra allmännast odlade trädslag med i två rader stälda 
