Literatur-öfversigt. 
153 
uppsats, har förf. ytterligare bemött den af Hofmeister 
framstälda åsigteu, att den olikformiga förtjockning, som 
i vedlagren hos lutande grenar af åtskilliga trädslag gan¬ 
ska tydligt framträder, uteslutande skulle vara eu följd 
af tyndkraftens inverkan. 
Hvad som vid tillämpningen på enskilda fall af denna 
teori först föranledde förf. att betvifla dess riktighet, var 
det osannolika däruti, att samma kraft hos de i så många 
väsendtliga fall öfverensstämmande dikotyledoneerna under 
för öfrigt likartade yttre förhållanden kunde framkalla så 
helt olika verkningar, som vi se hos t. ex. Corylus och 
Rhus, den förra med grenarnes öfre den senare med de¬ 
ras undre sida företrädesvis förtjockad. Och då förf. dess¬ 
utom äfven fann, att förtjockningarne hos många träd t. 
ex. Corylus, Tilia, Platanus de första åren enligt regeln 
fortgå i en helt annan riktning än de senare eller att till 
och med blott enstaka årsringar äro de öfriga olika, såg 
han häruti ett ytterligare bevis för att tyngdkraften inga¬ 
lunda var den vid dessa utvecklingsförhållande ensamt be¬ 
stämmande, utan att äfven andra t. ex. ljuset, värmet och 
den därpå beroende utdunstningen, väfnadernas inbördes 
tryck på hvarandra o. a. d. ej fingo lemnas helt och hål¬ 
let ur sigte. 
Om man nu också ej gerna kan antaga, att den star¬ 
kare belysning, som kommer de horisontala grenarnes 
öfversida till del, i någon märkbarare grad befordrar 
verksamheten hos denna sidas kambiallager, är det dock 
ådagalagdt, att en förhöjd värmegrad i detta afseende ut- 
öfvar icke ringa inflytande. Den större värmetillförseln 
under dagarne kan dock nära nog motvägas af den större 
värmeutstrålning, som under nätterna försiggår på gre¬ 
nens öfre sida i jämförelse med dess undre. Vida större 
betydelse för utredandet af den fråga, som nu föreligger 
till besvarande, tillmäter förf. dock de hastiga omväxlin¬ 
gar mellan väta och torka, för hvilka öfversidans barkla¬ 
ger företrädesvis är utsatt; dessa kunna nämligen ej an- 
