Smärre notiser. 
157 
I sammanhang härmed omnämnde ordf. att antalet af från 
Skandinavien kända lefvermossarter, hvilket år 1871 var 
129 nu mera stigit till 172. 
Den 6 okt. Prof. Lindberg anmälde som en novitet 
för den skandinaviska floran den starkt hårbräddade Ric- 
cia ciliata Hoffm., hvilken af mag. G. Grotenfelt anträf¬ 
fats på leråkrar vid Järvikylä i Jorois (n. Savolaks); vi¬ 
dare den äkta Merhia (= Pellia) endiviæfolia , som af 
possess. J. O. Bomansson blifvit tagen i Saltviks s:n på 
o 
Aland. Af detta slägte äro således f. n. kända 3 arter 
alla kända från Skandinavien; nämligen M. epiphylla , M. 
Neesii (= P. calycina = P. endiviæfolia Lindb. p. p. olim) 
samt M. endiviæfolia. Af dessa arter är den första paroik 
samt för öfrigt utmärkt genom sin breda, tunna och platta 
bål samt genom att de ringfor mi ga förtjockningarne å 
fruktvalvernas insida äro mycket täta och fullständiga. 
De bägge andra äro dioika och karakteriseras M. endi¬ 
viæfolia, genom sin jämnbreda, med uppvikta, tjocka och 
vågiga kanter försedda bål samt de ofvannämnde ringar- 
nes fåtal och ofullständighet, under det att M. Neesii i 
afseende i dessa karaktärer liknar M. epiphylla . 
Vidare meddelade tal. att han senaste sommar för- 
gäfves eftersökt Taxus baccata på Jaalasaari i Lojo (Ny¬ 
land), där den enligt gammal uppgift skulle förekomma. 
Då ikke häller vidare efterforskning af annan person på 
angifvet ställe ledt till något resultat och befolkningen 
i trakten icke hade sig något bekant om idegranens fö¬ 
rekomst, så ansåg sig prof. Lindberg böra beteckna upp¬ 
giften såsom högst tvifvelaktig. Afven tillkännagaf prof. 
L. att han hos den i Lajo växande Cuscutà’n icke kunnat 
finna de enligt beskrifningarne för arten C. europæa ut¬ 
märkande skärmen mellan blommorna, hvilka för resten 
sitta samlade i hopdragna vippor. Den hos oss förekom¬ 
mande Cuscuta -formen uppträder, som bekant, på Urtica- 
ceer, såsom nässlor och hampa, men den anträffas icke 
sällan på andra växter ss. Umbellater* Ribes- och Rubus - 
