162 
Ew. Ähr ling. 
De naturhistoriska samlingarnes öde, om de qvarstadiiat 
i Sverige under C. P. Thunbergs närmaste vård torde 
bäst kunna bedömas deraf, att en stor del af Thunbergs 
egna till K. Univ. skänkta samlingar, under dennes egna 
ögon gingo förlorade af mal och fukt (!). Att Linnés ända 
till våra dagar i England med synnerlig pietet bevarats 
och ännu befinna sig i sitt ursprungliga skick, är bekant. 
[En synnerligen fortjenstfull beskrifning öfver Linnéska 
växtsamlingarnes yttre utseende och af de Svenska deri 
förvarade lemnades af Hr Lector C. Hartman i K. Vet. 
Akad:s Handl, för år 1849 p. 147—191 och för år 1851 
p. 213—426. — Ett utdrag af den förra delen linnes ock 
i Bot. Not. för år 1850 p. 32—36.] Denna förlust för fä¬ 
derneslandet var således en vinst för vetenskapen. Icke 
så förlusten af den rikhaltiga bok- och håndskriftsamlin¬ 
gen, till hvilken sednare torde kunna räknas omkr. 3000 
st. bref från Linnés samtida, en grufva, i hvars djupa 
schakter helt säkert mycken gedigen malm förvaras ännu 
osmält, att döma af det som bragtes i dagen genom kö¬ 
paren Sir James Edward Smiths utgifvande utaf ”A Selec¬ 
tion of the Correspondence of the Linnæus and other Na¬ 
turalists in two Volumes London 1821. Efter Sir Smiths 
död den 17 Mars 1828 inlöstes de Linnéanska samlingarne 
af det utaf honom bildade Linnean Society i London, i 
hvars ego de ännu befinna sig (Burlington House, Picca¬ 
dilly, London). 
Harmen hos samtiden öfver förlusten för by ttes i miss¬ 
mod, då man antog för gifvet, att med denna vanärande 
handel exporterats hela den literära qvarlåtenskap, som 
Linné fadren lemnat sonen i arf”. Att deribland funnos 
och finnas, utom de redan anförda brefven till Linné, åt¬ 
minstone i literaturhistoriskt hänseende och särskildt för 
naturvetenskapernas utvecklingshistoria utomordentligt vig¬ 
tiga bidrag, synes redan af den kortfattade förteckning 
öfver håndskrifterne som Smith i bref lemnade D. H. Sto- 
ever, utgifvaren af Leben des Ritters Carl von Linné (Th. 
