Göteborgstraktens Salix- och Rosa-Hora. 
177 
gruppen hafva de nedra bladen den för denna art egna 
formen, under det att de liögre upp sittande hafva anta¬ 
git den form, som tillhör S. einer ca (ofta i yngre stadium 
med dragning åt gult). 
S. cinerea L. Denna art är ingalunda sällsynt inom 
det undersökta området, men är dock vida mindre ymnig 
än föregående. Den är mindre formrik och skiftande än 
S. aurita, så att mau sällan behöfver tveka i bestämnin¬ 
gen. Karakteristiska kännetecken äro: de mjukt gråludna 
årsskotten, de i allmänhet aflångt äggrunda bladen med 
icke tillbakaviken spets, på undre sidan mindre skarpt 
framträdande nerver, samt tjocka och mjukludna blad, 
hvarigenom man ofta med blotta känseln kan bestämma 
denna art. Variationerna äro emellertid nog talrika i 
alla dessa hänseenden, och jag har funnit exemplar, hvilka 
starkt påminna om vissa former af S. aurita. — Af mera 
märkvärdiga former, som jag anträffat, vill jag här blott 
nämna: S. cinerea : ß aquatica Sm. (ett exemplar, Lagklare- 
bäck) hvars bladform är en god auritas, samt S. ein. forma 
microphylla (likaledes blott ett exemplar, nära Göteborg) 
med ett från de öfriga formerna temligen afvikande ut¬ 
seende och ej olik en aurita af uliginosa-gruppen. 
S. caprea L. Om denna skall jag fatta mig helt kort. 
Den är mycket allmän och förekommer dels såsom lägre 
träd, dels, och oftast, såsom låg buske, (var. parvifolia). 
S. repens L. Denna, jemte S. nigricans den mest 
polymorpha art af slägtet Salix , är i trakten ytterst all¬ 
män och förekommer på alla möjliga lokaler. Om jag 
säger, att den förekommer i ett hundratal olika former, 
tror jag, att jag icke sagt för mycket. Att här närmare 
granska dessa, torde vara öfverflödigt och föga gagnande. 
— Det egna växtsättet, de felande eller mycket små stip- 
lerna (på luxurierande exemplar kunna de dock blifva gan¬ 
ska stora) och de föga nerviga bladen äro kännetecken, 
som utmärka denna art. De af prof. Andersson i Mono- 
graphia Salicum uppstälda formerna: S. repens Sm., S. 
12 
