190 
Literatur-o fversigt. 
Torkar däremot jorden liastigt in, så blifva rotcellerna 
oförändrade, ända tills de ånyo blifva befuktade, då deras 
membran uppsväller ocb genombryter rotens, membran 
samt blir till ett underjordiskt z oo sporangium, som 
utvecklar zoosporer liksom hypnösporangierna. 
Komma rötter med rotceller att ligga på ytan af mar¬ 
ken, så utvecklas de alt efter fuktighetsgraden till zoospo- 
rangier eller till vegetativa celler. 
Dessa olika förändringar försiggå vanligast om våren; 
sommaren är mera gynnsam för sporernas uppkomst, ty 
då är det mera vanligt med torka, värmen är då större 
och ett starkt solsken under en half timma är tilllräckligt 
att förorsaka deras bildning. 
Om sommaren finner man för det mesta endast vege¬ 
tativa celler, antingen inbegripna i sporbildning eller cell¬ 
delning. Cellerna dela sig på det viset, att på ett eller 
flere ställen blir en utbugtning, i hvilken en portion plasma 
och klorofyll hopar sig. Så snart denna utbugtning hunnit 
tilltaga i storlek så mycket, att den blifvit lika stor som 
modercellen, utskjuter den en rotdel nedåt och en cell¬ 
vägg upstår mellan båda delarne, hvilka snart skilja sig 
åt och hvar för sig utgöra en vegetativ cell. Man kan 
ej följa denna celldelning hos ett och samma individ un¬ 
der mikroskopet. Lägger man det nämligen i vatten, så 
förvandlas det till ett vegetativt zoosporangium. 
Några egendomligheter äga rum med de könliga zoo- 
sporerna, oafsedt att deras moderceller i yngre stadium 
kunna direkt utväxa till vegetativa celler. De kopulerande 
cellerna visa ingen olikhet i storlek. Härstamma zoospo- 
rerna ur unga sporer, så kopulera de hastigt, men dö, 
om de icke blifva i tillfälle att kopulera. Ur ju äldre spo¬ 
rer de bildas, desto långsammare försiggår kopulationen. 
Aro sporerna gamla, 2 år, så kopulera de ur dem upp¬ 
komna zoosporerna aldeles icke, men de gro direkt. Detta 
tyckes vara ett slags parthenogenesis. 
