18 
ymnigt midt bland formerna af P. decipiens och hvilken 
såsom vanligt var försedd med rikligt utvecklade frukter. 
Då mellan alla dessa ytterligheter af former ingen 
väsentlig olikhet syntes Föredr. förekomma hvarken i 
stammen, stiplerna, blomskaften, blomkolfven eller hylle- 
bladen, annat än den som betingas af formernas olika 
storlek och biologiska förhållanden, öfvergick han slutli¬ 
gen till att skärskåda den betydelse, som kunde tiller¬ 
kännas de mycket olika utvecklade örtbladen. Hvad bla¬ 
dens nerv förgrening beträffar, så förefinnes ingen annan 
nämnvärd skilnad än den, som betingas af deras olika 
bredd i förhållande till längden, hvilket förhållande äfveu 
iakttagits hos andra grupper af detta slägte. Om bla¬ 
dens nervighet hos P. salicifolius säger Wolfgang — ”tri- 
ner vibus”. Dock tycktes Wolfgangs egna original-exem¬ 
plar likasom ock Gorskis i allmänhet utvisa åtminstone 
5 nerver. Samma är förhållandet med den smalbla- 
digaste formen af P. upsaliensis från Fyris. Vidare vi¬ 
sades, att nervernas förökning ofta fortgår i förhållande 
till bladens bredd så, att deras antal hos de större bla¬ 
den af P decipiens från Fyris utgör åtminstone 15. 
Bladens vidfästning framhölls såsom särdeles karak¬ 
teristisk, ty hvilken form bladen i öfrigt än må ega, så 
äro de alltid oskaftade och från en mer eller mindre 
tvärt afsmalnande bas nästan halft omfattande. Sjelfva 
bladformen kan sägas variera i tvänne riktuingar, af 
hvilka den ena utmärker sig geuom bladens betydliga 
längd i förhållande till deras bredd, samt derigenom att 
de till större delen af sin längd äro nästan jämnbreda 
och slutligen tämligen tvärt afsmalna mot spetsen, 
hvilken öfvergår till en mer eller mindre tydlig udd. Den 
andra riktningen utmärker sig genom bladens betydliga 
bredd i förhållande till deras längd, men utmärker sig 
dessutom derigenom, att bladen afsmalna lika tvärt mot 
spetsen som mot basen samt alltid sluta med en mycket 
tydlig, men kort udd. 
Till den förra riktningen, Serien A, höra former så- 
