hypokotyl-knoppar) äro vid vinterns inbrott så föga ut¬ 
vecklade att de ej hafva genombrutit rotens ytterbark *). 
De förekomma ofta långt ned på roten, flere tum ne¬ 
danför afskärningsytan. För blotta ögat gifva de sig 
tillkänna blott medelst helt små, ljusa upphöjningar på 
rotens sidor. Först en mikroskopiskt undersökning visar 
att inuti hvar och en af dessa upphöjningar döljer sig en 
(eller någon gång två) uti ett ungt stadium hvilande rot- 
skottsknopp. Dessa knoppar äro sannolikt ett slags reserv¬ 
knoppar, som skulle komma till utveckling, om de törst bil¬ 
dade rotskotten blefve förstörda. — På den nu skildrade 
förmågan af kraftig rotskottbildning, tillsammans med 
den synnerligen starka längdutvecklingen hos hufvudroten, 
beror, att C. Scabiosa flerestädes är en bland de svåraste 
ogräsväxterna. 
Taraxacum officinale Web. Om denna växt säger R. 
Caspary (Schriften d. kgl. physikal-ökon. Gresellsch. zu 
Königsberg, XIV, 1873, sid. 112), att den ur den nedre 
rotdelen, då den öfre med de bladbärande skotten blifvit 
borttagen, alstrar likt en hydra flere, ända till nio, blad¬ 
bärande skott. Att detta antal stundom öfverskrides 
framgår deraf, att Föredr. hos en för öfrigt ingalunda stark 
rot funnit ej mindre än tretton rotskott. Dessa voro alla 
kransstälda vid rotens öfre ända ; kransstälda derföre 
att de alla utgått från rotens blottade kambialring. Så¬ 
som Warming (1. c. sid. 62) anmärker, är det hos denna 
art regel, att skottalstringen eger rum blott vid rotens 
afskurna öfre ända. Undantag från regeln äro sällsynta. 
— Liksom föregående art — och vida allmännare än 
denna -— är T. officinale ett synnerligen efterhängset 
ogräs; detta beroende dels på rotens stora regenerativa 
förmåga, och dels på den bekanta, särdeles effektiva frukt¬ 
spridningen. 
*) De befinna sig nu, slutet af november månad, just i samma 
utvecklingstadium som de A. Trécul i Ann. des Sciences Natura 
3 Ser. ; Bot., Tome 8, pl. 7, fig. 6 b afbildat hos Ailanthus glan¬ 
dulosa. 
