29 
Campanulaceæ : Campanula cæspitosa Scop., Reichardt, 
1. c., s. 243. — Phyteuma spicatum L., Wydler, Mittheil. 
d. natur forsch. Gesellsch. in Bern 1871, s. 269. 
Labiatæ: Ajuga genevensis L., A. Braun, 1. c., s. 25, 
och Irmisch Beitr. z. vergleich. Morph, d. Pflanz. II, La- 
biat., s. 29. 
Ehinanthaceæ : Antirrhinum majus L. och A. Oran¬ 
tium L., H. Wydler, Flora 1850, s. 336 (hypokot.). — 
Linaria alpina (L.), Wydler Mitth. d. naturf. Ges. in 
Bern. 1861, sid. 146 (hypokot.); L. arenaria (Poir.), 
Bernhardi, Linnæa, VII, 1832, s. 573 och 611 (hypo¬ 
kot.) ; L . arvensis (L.) , Irmisch, Bot. Zeit. 1857, s. 469 
(hypokot.); L. Broussonetii Chav. och L. minor (L.), 
Wydler, Flora 1856, s. 35 (hypokot.); L. striata (Lam.), 
Irmisch, Bot. Zeit. 1857, s. 468 * *); L. supina (L.), War¬ 
ming 1. *c., s. 60; L. triphylla (L.), Irmisch 1. c., s. 469, 
(hypokot.) **). 
Orobanchaceæ: (?) Orobanche rubens Wallr., Irmisch 
1. c., s. 469. 
Plantaginaceæ: Plantago lanceolata L. och P. media 
L., Irmisch 1. c., s. 469. 
Convolvolaceæ: Convolvolus althceoides L., C. Clusius 
enl. Irmisch, 1. c., s. 442. 
och öfvervintra i föga utveckladt skick. Hos exemplar af växten, 
der bildningen af öfvervintrade skott från det epikotyla stamsyste¬ 
met är stark, saknas de understundom. 
*) Irmisch säger sig hos Linaria striata hafva funnit endast 
hypokot 3 ’la skott. Att hos äldre exemplar rotskott förekomma hade 
Föredr. varit i tillfälle att iakttaga. 
**) De hos Linaria triphylla uppträdande hj^pokotyla skotten 
utveckla sig efter regeln starkare än växtens hufvudskott. Hos en 
del exemplar finner man dock hufvudskottet vara kraftigare utveck¬ 
ladt än de hypokotyla; och hos somliga (svaga, men dock blom¬ 
mande och fruktsättande) exemplar komma alls inga hypokotyla 
skott till utbildning. De hypokotyla skotten fann Föredr. alltid 
ega ”folia terna”, under det att det primära skottet alltid hade 
”folia opposita” (vel sparsa). Jfr Wydler, Mitth. d. naturf. Ges. in 
Bern 1861, s, 146. 
