89 
fråga skulle kunna få sin lösning, om fossila Trapa -frukter 
blefve funna i närheten af sjön Immeln. Det var derför 
ett högst kärkommet meddelande, som jag sistlidne höst 
erhöll genom statsgeologen frih. G. de Geer, att nemligen 
extra geologen E. Nycander under fältarbetena sommaren 
1883 funnit sådana i en gytjeartad jordart under torf på 
de s. k. Qviinge ängar vid Almaån, knappast lialfannan 
mil från sjön Immeln. Som hr Nycander ej var i Stock¬ 
holm, uppsökte jag i Geol. Undersökningens museum de 
jordartsprof, som skulle innehålla T^a^a-frukterna, och 
genom att uppmjuka profven i vatten och derefter sönder¬ 
plocka desamma erhöll jag omkring 60 à 70 frukter af 
Trapa. Den öfvervägande delen af dessa tillhöra den 
europeiska formen. De äro visserligen till alla delar min¬ 
dre än frukterna från Näsbyholm, med smalare taggar 
såsom hos conocarpa , men frukten har obestridligen setat 
lika mycket under blomman som hos hufvudformen 1 ). 
Och en med dessa alldeles öfverensstämmande frukt fin¬ 
nes i Riksmusei herbarium från Ukrän. Växten har på¬ 
tagligen lefvat här på platsen. Den yttersta med hullin- 
gar försedda delen af taggarne är ofta bibehållen, hvar- 
för frukten omöjligen kan hafva hitsvämmats från längre 
håll, och fastän flere frukter äro mycket små, synas de 
dock hafva varit grobara, ty hos några tror jag mig 
hafva iakttagit lemningar af skaftet till det i frukten 
inneslutna lijertbladet. 
Men jemte dessa till hufvudformen hänförbara frukter 
funnos några få (högst 3) hvilka höra till varieteten cono¬ 
carpa. Dessa afvika endast med hänseende till den öfver 
taggarne långt utdragna delen af frukten från de öfriga. 
Ett exemplar synes bilda öfvergång mellan båda for¬ 
merna. Här har således var. conocarpa vuxit tillsammans 
0 Frukterna synas något mindre än de i verkligheten varit 
derför att de i jordarten sammankrympt. Den rigtigaste föreställ¬ 
ning om deras ursprungliga form erhålles derför genom att taga 
guttapercha-afgjutningar af de aftryck, som de i jordarten förorsakat, 
och hvilka öfverensstämma med deras form vid inbäddandet deri. 
Bot. Notis. 1884. 7 
