90 
med hufvudformen, och aflagringen härrör antagligen 
från en tid, då den förra höll på att utbildas. Det är 
att hoppas, att mera material skall kunna erhållas, i hvil¬ 
ket fall antagligen en fullständig öfvergångsserie mellan 
båda skall kunna uppvisas. Redan nu kan man dock 
med temligen stor grad af sannolikhet uttala, att Are- 
schougs åsigt om conocarpas härstamning är riktig. 
Fyndorten vid Alma-å hör icke till samma vatten¬ 
system som Immeln, och lika litet står fyndorten vid Näs- 
byholm i förbindelse med någon af öfriga förekomstställen. 
Till skilda vattensystem höra ock de båda fyndorterna i 
Småland (Hökesjö och Sulegångssjöarne). Ingen af de 
fem lokaler, på livilka Trapa i Sverige anträffats, står 
således i förbindelse med någon af de öfriga. Man kan 
sålunda här ej antaga Aschersons *) åsigt, att växten ut- 
bredts med tillhjelp af fiskar * 2 ). Vida mera antagligt 
är det då, att änder eller andra vattenfoglar varit verk¬ 
sammast vid dess spridning. Jäggi anser detta icke tro¬ 
ligt, enär han vid Roggwyl iakttagit ”dass Gänse und 
Enten die jungen Stengelspitzen und Knospen abweideten 
und so nur zum Verderben der Pflanze beitrugen,” men 
det är ju uppenbart, att just sådana djur, som lifnära 
sig af en växt, äro de som på samma gång tillfälligtvis 
bidraga till dess spridning. Trapa har inom Sverige en 
östlig utbredning, och måhända skulle man derigenom 
kunna finna någon fingervisning angående den vattenfo- 
gel, som mest varit behjelplig vid dess spridning 3 ). Det 
*) Botan. Centrait)., Bd. XVIII, N:o 8, 
2 ) Endast för fyndorten vid Näsby holm, der för öfrigt fornsa- 
ker äro allmänna, skulle man kunna tänka på att växten kunnat 
vara införd af urinvånarne. På öfriga ställen äro nötterna allt för 
små, för att antagandet af odling skulle vara sannolikt. 
3 ) På n»in förfrågan hos konservatorn G. Kolthoff i Upsala, 
huruvida någon af våra vattenfoglars förekomst på något sätt kunde 
tyckas stå i samband med utbredningen af Trapa inom Sverige, er¬ 
höll jag till svar, att man härvid i första rummet kunde tänka på 
grågåsen (Anser cinereus ), som med undantag för Hallands Väderö 
endast häckar inom östra delen af landet. Äfven, ehuru i mindre 
grad, kunde man tänka på knölsvanen (Cygnus olor). 
