105 
ste uppsats om Sveriges Botrychia; — 1867: D:r Joh. 
Ångströms anmärkningar mot mossornas behandling i 
9:de uppl. af Hartman Skand. Flora; i Vet. Akad. öfvers. 
1875: Berättelse om en bryologisk forskningsresa i Nerike 
under år 1874; samt i förening med brödren Robert: Flora 
gevaliensis, 1847—48 och Bryologiska anteckningar från en 
resa till Dovre sommaren 1854 (Bot. Not. 1855). 
Redbar, anspråkslös och vänsälf som person, samvets¬ 
grann som lärare intog lektor Hartman som mångsidigt 
och grundligt bildad lärd man ett högt aktadt rum bland 
sina samtida. 
Prosten H. P. G. Koch i Riserup på Falster föddes den 1 nov. 
1807 och afled d. 23 mars 1883. Sina långvariga undersökningar 
öfver ”Falsters vegetation” publicerade han i Naturh. For. Vid. Medd. 
1862 och i Bot. Tidsskr. 1881. I Bot. Tidsskr. har han äfven skrifvit 
”Om Jordbundens Indflydelse paa Afændringerne af Gagea stenopetala 
og G. lutea”. Eu af honom funnen ny art beskref Lange i Flora 
danica under narnnet Allium Kochii. (Efter Meddel, f. d. Botan. 
Foren, nr 4). 
Af statsmedel i Danmark är beviljadt åt laboratorieassistenten 
W. Johannsen 800 kr. till växtfysiologiska studier vid universitetet 
i Tübingen, åt lærer M. H. Bergstedt i Bodilsker 300 kr. till bota¬ 
niska studier i Tyskland. 
Med danska örlogsfartyget Fylla, som mot slutet af maj afgår 
på en expedition til vestkusten af Grönland medfölja som botanister 
prof. E. Warming och fil. kand. Th. Holm. 
Till lektor i naturalhistoria och kemi vid högre realläroverket 
i Göteborg är d.r C. V. Cedervall utnämnd. 
Pinguicula vulgaris L. ß bicolor Nordst. 
Under exkursioner i Bergslagen upptäckte jag vid Borns grufvor 
i Ljusnarbergs s:n (Vestml.) den tvåfärgade formen af Pinguicula 
vulgaris L. Formen är förut inom Sverige endast observerad på 
ett par ställen, i Lule Lappmark af Linné samt i Vestergötland 
(Nordst.), men torde förekomma vida allmännare, fast den blifvit 
förbisedd. Den väcker likväl uppmärksamhet redan på långt håll 
på grund af sina till större delen hvita blommor. Blombottnen är 
mörkt violett, nedre läppen rent hvit, den öfre hvit med en svag 
anstrykning af violett. I öfrigt öfverensstämmer formen med van¬ 
lig P. vulgaris med undantag möjligen af att den i hela sin yttre 
habitus ter sig något ljusare och blekare än hufv udformen. 
Formen växte ganska talrikt på en något fuktig lor solen 
öppen äng, än ensam, än tillsammans med den regelbundna formen, 
Bot. Notis . 1884. 8 
