Ill 
på basis af denna samling — söka åstadkomma en mono¬ 
grafi, som bar till uppgift att utreda i främsta rummet 
slägtets morfologi ocb systematik på grundval af teorien 
om formernas genetiska sammanhang, samt vidare dess 
geografi utvecklingshistoriskt betraktad. 
Den nu utkomna l:sta fascikeln innehåller uteslu¬ 
tande svenska Erythræa-former. Under n:o 1 a—c med¬ 
delas exemplar af E. pulchella (Sw.) Fr. [E. ramosissima 
Fers.] a typica forma humilis från tre olika lokaler. 
Exemplaren, som meddelas under c äro af intresse der¬ 
for e, att de äro tagna på den klassiska Linnean ska loka¬ 
len på Oland, Södvik i Persnäs socken. Linné beskrifver 
växten såsom ”helt kort och buskig”*). Nu uppträder 
den — såsom exemplaren visa — under ogrenade eller 
föga grenade former. Sannolikt står denna olikhet i 
sammanhang med den förändring lokalen under tidernas 
lopp undergått. På Linnés tid 
utgjordes växtplatsen af en (san¬ 
nolikt fuktig) äng; nu är denna 
förvandlad till ett torrlagdt 
åkertält. På den till detta 
nummer hörande etiketten med¬ 
delas vidstående, 6 gånger för¬ 
storade afbildning af en del af 
blomkronan jemte androeciet. 
Linierna inuti bilden visa kärl- 
strängförloppet ; de två hori¬ 
sontala raka strecken angifva, 
huru högt upp på blomkronan 
blomfodret når vid tiden för 
pollinationen. 
Under n:o 2 a—c meddelas 
E. vulgaris (Rafn) Wittr. a 
genuina eller den Erythræa- 
form, som är den allmännaste Erythrœa puicuiia (sw.) Fr 
’) I Linncei Öländska och Gothländska Resa Åhr 1741, sid. 157. 
