114 
rekt solljus 1 ). N:r 5 utgöres af en på mycket mager 
sand, i skuggan af tallskog (ett för Erythræor synnerligen 
ovanligt växtställe) vuxen forma macra. Ehuru skuggform 
har hon stam, örtblad och äfven foderblad hårbeklädda. 
Håren äro dock ej större än att det fordras en temligen 
stark förstoring, för att kunna skönja dem. Hos öfriga 
svenska Erythræa-former visa sig under mikroskopet stam 
och örtblad — men efter regeln ej foderblad — ega en 
del epidermis-celler papill-likt upphöjda. Några egent¬ 
liga hårbildningar finnas dock endast hos nämnda form, 
hvilken i detta afseende erinrar om de i centr al-Europa 
(t. ex. i trakten af Berlin) förekommande E. vulgaris - 
formerna. N:r 6 är en på glest gräsbevuxen lokal före¬ 
kommande, ofta starkt förgrenad forma gracilis. Blom¬ 
morna hos denna form äro mycket ofta 4- eller 6-taliga 
samt ej sällan heteromera i afseende på foder och krona. 
Under n:r 7 meddelas E. vulgaris (Rafn) Wittr. var. 
minor Hartm. 2 ) forma typica. N:r 8 utgöres af E. vul¬ 
garis var. minor forma connectens , en form som synes 
bilda en öfvergång från var. minor f. typica till den un¬ 
der följande nummer utdelade E. vulgaris var. subprocum- 
bens Wittr. n. var. Denna senares egendomligheter framgå 
af följande diagnos: ”Var. cauli primario ramisque basa¬ 
libus plerumque procumbentibus vel subprocumbentibus; 
cauli primario breviore quam ramis basalibus; floribus 
præcipue primariis sæpissime longe pedunculatis.” Inom 
Sverige förekommer denna intressanta varietet, såvidt jag 
hittills lyckats utröna, blott på några få ställen på 
kusten af Gotland. Utom Sverige förefinnes den på mot- 
liggande kust af Östersjön, vid Kurische Haff i trakten 
af Memel; detta enligt exemplar i universitets-herbarierna 
i Berlin och Kiel 3 .) 
*) Jfr Ueber d. Einfluss d. sonnigen oder schattigen Standortes 
auf d. Ausbildung d. Laubblätter. Von E. Stahl. 1883. 
2 ) Handbok i Skandinaviens Flora. Af C. J. Hartmax. 1820. 
Sid. 101. 
3 ) I Berlinerherbariet finnes den under namn af E. linariœfolia 
