117 
pJiala *). Den svenska formen (från Öland) öfverensstäm- 
mer deremot noga med den Willdenowska, hvadan den i 
exsiccatverket betecknas som f. typica. Skilnaderna mel¬ 
lan denna och var. sphcerocephala äro för öfrigt rätt små; 
denna senare har något mindre blommor, något mera 
ovala och trubbiga brämflikar samt något kortare blomfoder. 
Till de 4 lokaler (Berlin, ön Wight, ön Guersey och Öland), 
från hvilka E. capitata hittills är känd må läggas ännu 
en femte. Uti Berlineruniversitetets Herbarium generale 
finnes nemligen särdeles ståtliga exemplar af artens forma 
typica , samlad vid München af Adolph Mahir (?) [insam- 
larens tillnamn osäkert, alldenstund det är otydligt skrif- 
vet på etiketten]. Exemplaret härstammar från Alexander 
Brauns herbarium och är af Braun betecknadt såsom E. 
Centaurium var? 
N:r 12 utgöres af E. 
Centaurium (Lin.) Pers. f. ty¬ 
pica. Denna art håller sig 
i Skandinavien synnerligt 
konstant. Att arten — lik¬ 
som väl alla andra Erythrcece 
— uppträder med individ, 
som vexla från helt små och 
ogrenade, ”plantæ simplices”, 
till stora rikligt förgrenade 
är en annan sak. — 
För den händelse en eller 
annan växtvän skulle känna 
sig hugad lemna mig sitt 
välvilliga understöd vid ex- 
siccatverkets fortsättande ge¬ 
nom att insända ännu ej i 
arbetet representerade Ery¬ 
thraea- former, må det tillåtas 
mig nämna, att det behöfliga Erythrœa Centaurium (L.) Pers. 
1) Uti Journal of Botany edited by J. Britten 1881, sid. 87. 
