118 
antalet exemplar af hvarje form är 30, h var vid 5 à 6 individ 
af storväxta Erythrcece och 9 à 12 af småväxta beräknas 
på hvarje exemplar. Att exemplaren böra vara väl kon¬ 
serverade, torde knappast behöfva påpekas. Särdeles 
gerna skulle jag se, om några i sprit förvarade individ 
af hvarje form bifogades. En liten kapsel med mogna 
frön vore — för odligsförsöks möjliggörande — äfven 
synnerligt välkommen. Att jag med nöje är beredd att 
lemna full ersättning för besvär och kostnad, vare sig 
genom växter (högarktiska fanerogamer från Spetsbergen, 
Grönland etc. stå bland andra till buds) eller, om så 
önskas, genom penningar, är en sj elf klar sak. 
2. Herr S. Almquist föredrog Om Carex-slägtets 
phylogenesis. 
Af de tre hufvudgrupperna inom detta slägte äro 
Carices heterostachyæ och C. homostachyæ skarpt åt¬ 
skilda från hvarandra; man bör blott akta sig att be¬ 
gränsa dem för artificielt, ty rent homostachyska former 
förekomma inom gruppen heterostachyæ (bland tristig- 
maticæ C. atrata m. fl., bland distigmaticæ C. bicolor och 
C. rufina ), liksom, ehuru mycket sällan, heterostachyska 
former inom gruppen homostachyæ (former af C. micro- 
stachya , arenaria'). Deremot sammanhänga båda dessa 
grupper med C. monostachyæ. Sambandet mellan denna 
grupp och C. heterostachyæ bevisar sig genom den tydliga 
slägtskapen mellan C. scirpoidea och C. ericetorum, C. ru- 
pestris och C. pedata; Cobtusata är i en form (den enda 
i Sverige förekommande) monostachysk, i en annan (C. 
supina Wg.) heterostachysk. Bland C. homostachyæ närma 
sig G. incurva och C . chordorrhiza otvetydigt till C. mono¬ 
stachyæ; af hvardera finnes t. o. m. en rent eller nästan 
rent monostachysk form (O. brevirostris Cedertr., sphag- 
nicola Læst.) 
Redan detta förhållande mellan de tre hufvudgrup¬ 
perna gör det sannolikt, att C. heterostachyæ och homo¬ 
stachyæ äro att betrakta såsom grenar, utgående från 
C. monostachyæ som sitt gemensamma ursprung. Att 
