156 
Lärda sällskap. 
Î 
Botaniska Sällskapets i Stockholm förhandlingar. 
Andra årgången. 4. Den 12 Maj 1884. 
1. Herr S. Almquist föredrog Om blomdiagram¬ 
met hos Montia. 
Bladställningen hos denna växt är betydligt varie¬ 
rande. I allmänhet äro bladen korsvis motsatta, men ej 
sällan står ett bladpar snedt i förhållande till det följande, 
så att divergensvinkeln är spetsig, ja denna kan till och 
med blifva 0, så att bladparen stå midt öfver hvarandra 
och bladdivergensen blir regelbundet Va- 
Förgreningen erbju¬ 
der äfven betydliga väx¬ 
lingar. Det vanligaste för¬ 
hållandet torde vara det, 
som afbildas i hg. 1 och 2. 
A är den toppblomma 
som afslutar stamstycket, 
ÄbV och AM” det till denna blomma närmaste blad¬ 
paret, Ah ett litet hvitaktigt högblad, skenbart sit¬ 
tande i ÄbV :s veck (se hg. 2), emedan internodiet mel¬ 
lan detta högblad och örtbladparet är outveckladt 1 ). 
Midt emot högbladet 2 ) står det l:sta s. k. foderbladet, 
midt öfver det det 2:dra, så att bladdivergensen, både ört-, 
hög- och foderbladens, i denna öfversta del af skottet är 
konseqvent V 2 . Det är dock att märka, att Ah ej sällan 
(kanske oftast?) står något litet på sidan om Äbl\ hvaraf 
äfven någon förändring af foderbladens ställning måste 
y^<\ a 
*) Någongång utvecklas det (se fig. 3). Endast i detta fall kan 
knoppen i AbV:s veck komma till utveckling. 
') Möjligen sitter högbladet ej alldeles midt emot foderbladet 
utan något snedt, att döma af blommornas i cyman zigzagställning, 
hvilken dock äfven skulle kunna tänkas förorsakad af det tryck, 
som i knoppen måste ega rum i riktningen Ah — A. 
