187 
trera sig på denna uppgift; öfriga organ reduceras, i regeln 
ståndarne först ocli sedan kronan ()( Müller); Möwes 
förbinder härmed tanken på besparing af material, som 
kan användas till ökande af fröbildningen. — Ludwig 
betraktar gynodimorfismen såsom utvecklad ur dikogami, 
där som bekant ofta hos proterandrister vid blomningstidens 
början, hos protogyner vid dess slut ståndarne felslå, 
enär deras pollen då ej skulle finna användning. Gyno- 
dimorfism kan i vissa fall uppstå som följd af inträdande 
brist på näring, hvarigenom likaledes ibland kleistogami 
kan framkallas. 
H. Müller ändtligen har observerat att större blr. 
med talrika ståndare ibland förekomma jämte mindre 
med färre ståndare. Hit höra Stellaria media , Ranun¬ 
culus aquaticus och Spergula arvensis . 
Heterodikogaipai. I sällsynta fall förekommer jämte 
proterandi hos samma växt protogyni. Utsigterna till 
befruktning och det till den bästa formdäraf: korsning ökas 
därigenom betydligt. Exempel lemna Juglandeerna samt 
enl. Borggreve Corylus Avellana . — Ajuga reptans har 
jämte proterandriska stånd äfven homogama. 
E. Lj — M. 
Ascherson, P., Amphikarpie bei der einheimi¬ 
schen Vicia angustifolia (Berichte d. Deutschen 
Botan. Gesellschaft 1884, sid. 235—245). 
På exemplar af nämda växt från närheten af Berlin, 
hvilka i slutet af Maj månad insamlats, fann författaren 
underjordiska utlöpare bärande kleistogama blr och har 
vid sina undersökningar däröfver kunnat vitsorda och i 
åtskilligt fullständiga livad man förut från södra Europa 
kände om en dylik form, hvilken tidigare ansetts såsom 
egen art, Vicia amphicarpa L. (Dorthes), men af nyare 
florister indragits och det med full rätt. 
Jämte ofvanjordiska, kasmogama blr bärande axlar, 
som voro få och föga greniga, funnos underjordiska, rikt 
Bot. Notis. 1884 . 14 
