44 
runcla. Deremot öfverensstämmer detta exemplar full¬ 
ständigt med den korta beskrifningen af V. thapso-nig- 
rum Schiede i Hartmans flora (ed. XI). Här möter oss 
den oegentlighet, som jag ofvan antydde. Såväl Hartman 
anser sin V. thapso-nigrum Schiede som Marsson sin form, 
ß intermedium, vara synonym med V. collinum Sehr ad., 
oaktadt Hartmans växt liar ”mindre tätt” ax, ocli Mars¬ 
sons form utmärker sig genom tät, thapsuslik blomställ¬ 
ning (”spica densa”). En jernfü reise med Schraders be- 
skrifning (Monogr. generis Verbasci pars I, pag. 35) visar, 
att Hartmans V. thapso-nigrum Schiede är identisk med 
V. collinum Schrad, men att Marssons ß intermedium in¬ 
galunda är det. Vidare framgår af Schraders figur och 
beskrifning, att Vegeholmsexemplaret tillhör just V. col¬ 
linum Schrad. 
Jag vill liär lemna en beskrifning af det funna exem¬ 
plaret: stjelk något öfver 1 m. hög, ogrenad och spenslig, 
upptill kantig, mera strimmig än fårad, glest ullhårig; 
blad glesa, naggade, under filtludna, ofvan glesludna, 
gröna, de nedre skaftade, halft omfattande, med aflångt 
elliptisk, på bladskaftet nedlöpande skifva, de öfriga ägg¬ 
runda eller aflångt äggrunda, kort skaftade eller oskaf- 
tade; blomställningen 30 c. m. lång, gles som hos V. nig¬ 
rum; blommor ungefär 5 i hvarje knippe; afståndet mel¬ 
lan de nedre knippena 1—2 c. m., mellan de öfre 0,5—1 
c. m.; foder längre än blomskaftet, liksom detta filtludet; 
blomkrona skålformig, större än hos V. nigrum, men något 
mindre än hos V. thapsus, pipen utan de för V. nigrum 
betecknande röda fiäckarne; ståndare olika långa, än 3 
längre och 2 kortare, än 2 längre och 3 kortare; 3 stån¬ 
dare äro uteslutande violettulliga, på 2 är ullen i stån- 
darsträngens spets gul men för öfrigt violett; alla knap- 
parne lika; märke klotformigt. 
Skiljer sig frän förut beskrifna hybrider mellan V. 
nigrum och V. thapsus genom färgen på de två ståndar- 
nes ull. Synes för öfrigt ganska väl öfverensstämma med 
