46 
Blomkronan gulgrön, ofvan violett, mer än dubbelt så 
lång som fodret. Stami nodiet tydligt skaftadt. Stift un¬ 
der blomningen dubbelt så långt som fruktämnet. Frön 
små, nästan ovala, försedda med långsgående, ojemna 
ribbor. Blommar från tidigt på våren (1882 t. ex. redan 
d. 4 maj), till sent på hösten. 
Har habituelt stor likhet med S. nodosa, men skiljes 
vid närmare granskning mycket lätt genom fodrets breda 
hinnkant, bladens form, serratur och hårighet, rotstockens 
form, lukti ösheten etc. 
Ofvan beskrifna art fans redan år 1881 *) vid Spo¬ 
letorp, nära Lund. Sedan har den blifvit funnen vid 
Sliparebacken, Trolleberg, tegelbruket nära Helgonabac- 
ken, Doktor Ficks landtställe och i flera rika exemplar 
på en vägkant norr om staden. Att S- nodosa ß glandu¬ 
losa Blytt, som förekommer vid Modum i Norge, är S. 
Scopolii, framgår af ett exemplar från Prof. Blytt, hvilket 
jag genom Prof. Areschougs välvilja kommit i tillfälle att 
se. Det är i allt öfverensstämmande med den här be¬ 
skrifna arten. 
Scrophularia Scopolii har sitt centrum i Ostsudeterna 
och Karpatherna, utbreder sig derifrån till Sydostalperna 
och Balkanhalfön, förekommer i Ryssland från Krim till 
Volhynien, vidare på Kaukasus, i Persien och i Mindre 
Asien, der den når sin sydgräns (Syrien). Dess gränsliuie 
mot nordvest går genom Schlesien. I detta land ursprung¬ 
ligen en berg växt, tillhörande Beskidernas gebiet, har 
den utbredt sig till låglandet och förekommer längs Oder- 
dalen ända till Breslau. Deremot förekommer den icke 
i norra Tyskland eller Östersjöländerna. 
Det är mycket svårt att med säkerhet afgöra, om S. 
Scopolii tillhör Skandinaviens flora eller icke, isynnerhet 
*) De första ocli flesta exemplaren funnos af Hj. Möller och B. 
Lidforss, skolynglingar vid Lunds h. allra, läroverk; senare funnen 
på ett par lokaler af mig. 
