48 
blifvit införd med Schl esi skt frö eller Rysk säd, på klöf- 
vervall eller åkrar, utan under häckar, på vallar, vid 
väg- och gropkanter, således på samma lokaler som i 
Schlesien (Fiek, Flora von Schlesien). Sådana platser äro 
också de enda, hvilka odlingen här på slätten upplåter 
åt de vilda växterna, och det är känd t, att de taga sin 
tillflykt dit t. ex. Senecio jacobeea och eruceefolius , Anthe¬ 
mis cotula , Violee , Potentülce, Rubus ceesius m. fl. Möjligen 
skall också S. Scopolii, om dylika lokaler — på hvilka 
S. nodosa ingalunda är ovanlig — undersökas, flerestädes 
upptäckas, blandad med denna art. 
Att S. Scopolii är hos oss acklimatiserad, visas deraf, 
att hon förmådde uthärda den starka vintern 1880—1881 
och efter densammas slut utan skada af frostnätterna 
blommade samtidigt med våra törsta vårväxter, ett för¬ 
hållande, som väl svårligen skulle inträda med en växt, 
hvilken tillfälligt inkommit från länder med långt var¬ 
mare klimat. 
Emellertid vill jag ej tillägga ofvan anförda omstän¬ 
digheter den vigt, att man på grund af dem skulle kunna 
med bestämdhet förklara S. Scopolii inhemsk hos oss. 
Detta kan, som jag ofvan antydt, icke afgöras förr, än 
såväl trakten kring Lund som kring Modum i Korge blif¬ 
vit tillräckligt genomsökt och växtens utbredning sålunda 
känd. I alla händelser synes mig S. Scopolii förtjena en 
plats i våra floristiska handböcker lika väl som många 
der upptagna arter, hvilkas medborgarrätt inom vår flora 
är omtvistad. 
Veronica peregrina L. fans *) år 1880 i några exem¬ 
plar på en åker vid Spoletorp nära Lund. Redan Linné 
upptog nämnda art i sin Flora suecica (Ed. II N:o 24) 
och anmärker om dess utbredning: ”Habitat in agris, cum 
cerealibus allata, rarissima apud nos hodie planta, olim 
forte copiosior evasura”. Fries nämner den på grund af 
*) Af skolynglingen E. Björling vid Lunds h. allin. läroverk. 
