70 
Riktigheten i detta försök till förklaring af vridnin¬ 
gens mekanism torde emellertid väl behöfva genom di¬ 
rekt undersökning kontrolleras, hvilket jag ej varit i till¬ 
fälle att göra. 
Det var egentligen för att erhålla upplysning om den 
verkande orsaken till blommans resupination som jag un¬ 
dersökt kärlsträngsförloppet. C. Darwin och flere andra 
hafva studerat detsamma i morfologiskt syfte. I sin bok 
om orchideernas befruktning (On the various contrivances 
by which british and foreign orchids are fertilised by 
insects, London, 1862) söker Darwin bevisa (pag. 291 och 
följ.), att labellum skulle vara sammansatt af tre organ; 
dess midt skulle utgöras af det mediana kronbladet, och 
dess sidoflikar skulle vara bildade af de båda laterala 
ståndarne ur yttre kransen, hvilka skalle blifvit bladlika 
och sammanväxt med kronbladet till ett organ. Denna 
hypotes stöder han endast på det faktum, att sidoflikarne 
af labellum få sina kärlsträngar från samma perikarpii- 
strängar, från hvilka kärlsträngarne skulle utgå till de 
nämda ståndarne, om de funnes. E. Warming har för ett 
tiotal år sedan sysselsatt sig med undersökningar häröf- 
ver och för resultaten af dessa redogjort vid Skandina¬ 
viska naturforskaremötet i Köpenhamn 1873. (Jmfr mö¬ 
tets förhandlingar pag. 335.). Han visade der på grand 
af undersökning utaf ett betydligt antal orchideslägten, 
att Darwins hypotes är ohållbar, ett resultat som jag ge¬ 
nom egna undersökningar varit i tillfälle att bekräfta. 
För det första är det mera att betrakta som undantag 
än som regel, att icke hvart och ett af hyllebladen och 
särskild t det mediana foderbladet får sina sidosträngar 
från bredvid belägna perikarpiistränggrupper, och för det 
andra kunna dessa laterala perikarpiigrupper, på samma 
gång de sända strängar till sidoflikarne af labellum, äf- 
ven afgifva strängar till kolumna, hvilka, enligt analogi 
med de verkligen befintliga antherornas strängar, med 
