7.3 
vid basen. Blomstängeln bär i sin spets en inflorescens, 
hvilken vanligen innehåller två blå blommor. 
De fertila stänglarne äro rafflade på sin öfre nakna 
del. Denna raffling visar sig på ett tvärsnitt härröra en¬ 
dast af en egendomlig utveckling af epidermis, i det att 
nämligen de inre väfnaderna bilda en fullkomligt cylin¬ 
drisk kropp. Epidermislagret är deremot på somliga stäl¬ 
len förtjockadt till longitudinala ribbor. Den väfnad, som 
bildar dessa ribbor och för hvilken Föredr. använde 
benämningen mekanisk epidermis , består af mycket lång¬ 
sträckta, prosenkymatiska, tjockväggiga celler, hvilka ega 
stor utsträckning i radial riktning. Dessa cellers lumina 
äro relativt mycket små, och i deras sidoväggar Annas 
inlagrade talrika oregelbundna kristaller af kalkoxalat 
Denna del af epidermis, hvilken ock fullständigt sak¬ 
nar klyföppningar, synes fungera som mekanisk väfnad. 
Den del af epidermis åter, som bildar räfflorna och som 
Föredrag, benämde respirerande epidermis , har relativt 
mycket större cellrum och besitter talrika klyföppningar, 
som äro ordnade i regei bundna rader. Dessa klyföppnin¬ 
gar ligga, såsom vanligt är hos växter, hvilka bebo torra 
platser, djupt insänkta i epidermis. Det gröna parenky- 
matiska barklagret är genom stora horisontala intercellu- 
larrum deladt i skarpt åtskilda lager. I det samma Annas 
ock stora raphidförande celler. Den allmänna strängslidans 
celler äro mycket stora och tydliga. I den centrala vål¬ 
naden ligger ett antal kärlsträngar periferiskt anordnade, 
hvilka äro af sinsemellan olika storlek. Hvarje kärlsträng 
eger ytterst ett trekantigt lager af sklerenkym och van¬ 
ligen 3 floömpartier ; därinom ligger ett lager af xylem 
med talrika trakeer. Märgens celler äro porösa och i tvär¬ 
snitt 6-kantiga. 
De sterila skottens stampartier äro till största delen 
skylda af bladslidorna, deras epidermis-celler äro tunn- 
väggiga, och här Annes ej någon differentiering af epider- 
