74 
mis i mekanisk och respirerande. Barklagret saknar klo¬ 
rofyll och är vanligen mycket komprimeradt. 
Bladens yttre epidermis fungerar tydligen mekaniskt 
och har mycket tjocka ytterväggar. Dess celler sakna 
klorofyll, — hvadan stammen är det enda assimilations¬ 
organet hos denna växt, — och hafva tränne kärlsträngar. 
j Rhizomet eger en sekundär tillväxt i tjocklek, analog 
med den som uppträder i stammarne hos Äloe , Jucca , 
Dracmia in. fl. och i rliizomen af Dioseorea och Asparagus. 
Detsamma är förhållandet med en närstående australisk 
växt, Johnsonia pubescens , hvaraf prof. Wittrock stält 
herbarieexemplar till Föredris förfogande. 
Inflor escensen , som utgör ett slags ensidigt knippe, 
innehåller vanligen två blommor, af hvilka den ena ar 
axillär och den andra terminal. Den förra eger utom sin 
stödjebrakté, hvars bladskifva är reducerad till en spets 
och hvars skaft är försedt med 2 flikar, 3 andra brak¬ 
teer, af hvilka en är tvåkölad, en af samma form som 
stödjebrakteen och slutligen den tredje mycket liten med 
rudimäntär, ofta helt fel slående skifva. Den terminala 
blomman liar 2 brakteer, öfverensstämmande med den 
axillära blommans bägge innersta. Dessutom liar hvarje 
blomma ett involucrum bestående af 5 blad. Två af dessa 
tyckas stå i krans och de öfriga tre i spiral. Blombladens 
ställning är sådan, att i den axillära blomman ett af 
de yttre perigonbladen vetter åt stödjebrakteen, i den 
terminala åt den största braeteen. Dess byggnad är re¬ 
dan undersökt af Payer (anf. st.) och J. G. Agardh (Theoria 
Systematis Plant.). 
Efter föredragets slut hemstälde Amanuensen N. 
Wille till Föredr., om ej de omtalade epidermisribborua 
och baststrängarne kunde betraktas som ”Gurtungen” i 
en dubbel T-formig bärare. 
Prof. E. Warming föreläde exemplar af Trifolium sub¬ 
terraneum. Blomställningen har hos denna art få, vanli- 
