78 
relia nivalis har anträffats flerestädes så väl inom isflo- 
rans som snöflorans område med gamosporer. Dessa 
äro vanligen klotrunda med en diameter af 20—27 /<. 
De hafva ett blodrödt innehåll samt en enskiktig, med 
kupolformiga, på en sexsidig has stående, upphöjningar 
försedd cellvägg. Då sporerna gro (groningen studerad äl¬ 
ven på odlade exemplar), delar sig deras innehåll först i 
två nakna celler. Dessa dela sig vanligen livar och en 
i ytterligare två celler, hvilka kontrahera sig så, att de 
blifva nästan klotrunda, hvarefter de omgifva sig med en 
tunn cellvägg; de nybildade cellerna likna nu de van¬ 
liga orörliga Sphærella-indi viden. Under tiden uppstår 
på sporens vägg genom resorption en stor öppning, genom 
hvilken de nybildade individen falla ut; i ett par fall har 
Föredr. iakttagit, att delningsakten upprepas 3 gånger inuti 
sporerna, livadan der bildas ej blott dotterdotterceller utan 
afkomlingar tillhörande tredje generationen. Afven af 
Ancylonema NordenshiÖldii hafva sporer anträffats. Dessa 
äro klotrunda med en diameter af 26—28 t u samt hafva 
en tväskiktig och glatt cellvägg. — Snö- och isflorans all¬ 
männa skaplynne torde kunna angifvas på följande sätt: 
ho) bildas snö- och isvegetationen nästan uteslutande 
af vattenväxter. Växtplatserna, snö- och isfälten, äro ju 
också väseutligen ej något annat än områden af fruset 
vatten ; 
2:o) utgöres den alltigenom af mycket lågt organise¬ 
rade växter, nämligen alger samt mossor i dessas alglik- 
nande stadium. Alla hithörande former ega förmåga att 
föröka sig på enklaste sätt, nämligen på könlös väg; och 
hos en del är detta det enda (kända) förökningssättet; 
3:o) ingå i snö- och isfloran endast mikroskopiska 
växtformer; och 
4:o) äro de flesta snö- och isväxterna färgade af kraf¬ 
tiga färger. 
Så är Sphærella nivalis vanligen blodröd, Ancylonema 
Nordenskiöldii mörkt purpurbrun, flere Phycockromophy- 
