83 
äro sepala och petala lika långa. Den form, som jag 
hänfört till ifrågavarande varietet, öfverensstämmer i detta 
som i andra afseenden med Zetterstedts exemplar och har 
blommor af vexlande storlek; men endast ett af de in¬ 
samlade exemplaren har foder och krona lika stora, alla 
de öfriga hafva fodret mindre än kronan. Ehuru jag är 
ganska viss, att Zetterstedt påträffat den verkliga Viola 
tricolor L. *bellioides DC., vågar jag dock icke, allden- 
stund De Candolles ord ”petalis calyce brevioribus” icke 
tillåta mer än en tolkning, kalla ifrågavarande svenske 
form Viola tricolor L. *bellioides DC., utan tillägger till 
auctorsnamnet ”charact. emendat.”, sålunda undvikande 
att bringa oordning i synonomien, äfven om Zetterstedt, 
emot min förmodan, skulle hafva i sina exemplar utdelat 
en annan form än den af De Candolle åsyftade. 
Jag bifogar här en kort beskifning på varieteten, så¬ 
dan han förekommer på de förut uppgifna lokalerna: 
Viola tricolor L. *béllioiäes DC. charact. emendat, är en 
lågväxt, öfverv intrande, sträfhårig ört med nedliggan- 
de eller uppstigande, ofta nedtill tätt förgrenad stjelk. Bla¬ 
den naggade, hopträngda, de nedre rundadt njurlika, de 
öfre rundade — ovala. Stiplernas ändflik oftast helbräd- 
dad, på äldre exemplar naggad. Blomskaften betydligt 
längre än bladen. Blommorna hafva vanligen de fyra 
kronbladen helt blå och det femte (sporrbärande) blått 
med en gul fläck vid klon, alla i regeln längre än fod'er- 
bladen. Sporren längre än foderbladens bihang. Frukt¬ 
skal af foderbladens längd. 
De under året af frön uppkomna stånden hafva ogre¬ 
nad stjelk och vid blomningen ofta q var sittande hjertblad 
(= f. nana DC. Prodr. 1. c. *). Snart utväxa sidoskott, 
af hvilka några blomma på sensommaren eller hösten, 
andra deremot icke hinna att skjuta blommor under året 
utan öfvervintra med vissnade blad. I dessas vinklar 
*) Enligt exemplar från typisk lokal, samlade af Le Jolis. 
