92 
”Inter Suberectos Sueciæ species foliolis turionum obovato- 
cuneiformibus, aculeis inflorescentia? hamulatis, staminibus 
stylos superantibus distinctissima. R. nitido W. & N. i Focke, 
Syn. Rub. Germ, proximus”. Efter det mina etiketter voro 
tryckta, erhöll jag af D:r W. O. Focke en rikhaltig sam¬ 
ling Rubi, de flesta från Norra Tyskland. Bland dessa 
fans en R. nitidus Whe et N., tagen af honom sjelf i 
”Bassum bei Bremen” 1879, som otvifvelaktigt är identisk 
med den här beskrifna arten. Under sådana förhållanden 
ansåg jag rigtigast att hänföra denne form till R. nitidus, 
men ej till denna art i Weihes ursprungliga betydelse, 
utan till arten med det utvidgade omfång, som Weihe *) 
under en senare period af sitt lif och efter honom Focke 
gifvit densamma. Det enda, som man möjligen skulle 
kunna invända mot den Bremiske och Skånske formens 
identitet är den omständigheten, att den förre har något 
fårade turioner. Denna anmärkning är dock af föga be¬ 
tydelse, då å ena sidan Fockes R. nitidus icke har kon¬ 
stant fårade årsskott (”Schösslinge kantig, mit gewölbten 
oder flachen Seiten” 1. c. pag. 124) och å andra sidan 
denna karakter icke är alldeles fremmande för den skån¬ 
ske formen. 
Bland våra svenska arter visar R. nitidus stor ha¬ 
bituel likhet med skuggformer af R. Lindebergii. De 
långa spensliga turionerna med det karakteristiska udd¬ 
bladet igenfinnas här, likaledes de långa, ofta raka turion- 
*) I Kongl. Vetenskapsakademiens herbarium finnas trenne ex¬ 
emplar af R. nitidus, hvilka Weihe bestämt. Det ena är från 
”Westphal” och öfverensstämmer ganska noga med den Bremiske 
formen. Dess turion är sekundär, och uddbladet följaktligen mera 
ovalt än omvändt äggrundt. Det andra bär etiketten ”783 Rubus 
nitidus Weihe , Reh. Fl. germ. n. 3888, Herford, D:r Weihe” och 
synes mig tillhöra samma form, som Professor Areschoug gifvit mig. 
Det tredje har Vetenskapsakademien fått genom Schlechtendal. Dess 
turion är lika med sistnämnde forms, dess blomskott tillhöra antagli¬ 
gen ej R. nitidus. Om de begge förstnämnda exemplaren äro repre¬ 
sentanter för Weihes a och /S-former (Rub. germ, 19), vågar jag ej 
afgöra. Säkert synes åtminstone vara, att Weihe räknat mer än en 
form till R. nitidus. 
