93 
taggarne och de stora ståndarne, men längre sträcker sig 
icke likheten. De gröna, taggiga, vid fruktmognaden ut¬ 
stående eller svagt tilltryckta foderbladen, de nästan glatta 
turionbladen, blomskottens blad med sin ojemna, djupa 
serratur och de små frukterna äro tillräckliga skiljemär¬ 
ken. Större är onekligen likheten med R. plicatus, isyn¬ 
nerhet om man jemför honom med f. ferocissima. De 
starkt klolika, nästan halfcirkelformigt böjda taggarne, 
de omvändt äggrunda uddbladen, de långa ståndarne, den 
sena blomningstiden, de små frukterna erbjuda dock kän¬ 
netecken, hvilka icke finnas förenade hos någon af våra 
plicatus-former, och det synes mig derfÖr, att man bland 
vårt lands former aldrig bör kunna finna det svårt att 
skilja mellan R. plicatus Whe och R. nitidus (Whe) Focke. 
Arrhenius nämner i sin monografi (pag. 25) några 
ord som vi här vilja citera: ”Habemus itaque R. nitidum 
pro forma 1. si mavis, varietate R. fruticosi, cum quo ille 
haud raro apud nos occurrit”. Att han i dessa- ord icke 
åsyftar ifrågavarande, af honom aldrig påträffade, form, 
behöfver väl knappt nämnas. 
R. nitidus, som förut ej är känd från Skandinavien, 
förekommer enligt Focke endast i norra och vestra Tysk¬ 
land, Belgien och England. 
Trifolium pratense L. v. maritima Marss. Fl. pag. 114. 
”Hårig, de öfversta bladens småblad aflångt lancettlika, 
blomhufvud ensamma, nästan skaftade; foder tätt hårigt” 
(Marss. öfversättning 1. c.) 
Dess stjelk är rödbrun, grenad, grof och upprätt, 
ungefär 30 c. m. i längd/ isynnerhet mot spetsen hårig. 
Småbladen tätt och långt håriga företrädesvis på undre 
sidan; de nedersta bladens småblad af vanlig form och 
storlek, de mellerstas aflångt ovala, de öfverstas mycket 
små, aflångt lancettlika, 12—16 m.m. långa, 4—5 m.m. 
breda, strimmiga af täta upphöjda nerver, som löpa ut i 
bladkanten och derigenom förorsaka, att denna blifver fint 
