96 
spetsen urnupna; stipler djupt delta i smala flikar ; blom¬ 
mor gula, nästan oskaftade, 3—5 i hvarje blomställning; 
vingar längre än kölen; frukter vanligen 3 tillsammans, 
lagda i vindlingar, nätådriga och taggiga. Taggar något 
längre än vindlingens bredd, i spetsen krökta, utgående från 
en med fruktens rand parallelt löpande, upphöjd linie; 
frön aflånga, fästa på båda sidor om en hinnaktig skil¬ 
jevägg. 
De till denna art hörande formerna delas af Urban 
1 serier och subserier. Ofvan beskrifne form tillhör serien 
”micro carp a”, subserien ”oligogyra” och har inom denna 
namnet ”y denticulata ” (synonym till M. denticulata Willd.) 
Medicago minima, med hvilken denna art i följd af sina 
taggiga frukter möjligen skulle kunna förvexlas, skiljes lät- 
teligen genom luden stjelk, hela stipler, smalare blad och 
frukt utan skiljevägg. Fruktens vindlingar äro dessutom 
hos M. minima smala, utan upphöjda nerver, dess taggar 
täta, 2—3 gånger längre än vindlingens bredd. 
Funnen redan 1871 i grannskapet af Slottsmöllans 
klädesfabrik nära Halmstad. Förra året återfann jag den 
på flera ställen i trakten. Den har förmodligen från bör¬ 
jan inkommit med ull från Frankrike. År 1866 iakttogs 
arten vid Nyköping af Conr. Indebetou. För öfrigt har 
jag icke sett någon uppgift om dess förekomst i vårt land. 
Urtica dioica L. v. ramosa. Stjelk sträfhårig, nedtill 
utan, upptill med glesa, långa brännhår. Från fästpunk¬ 
terna på stammens öfre hälft utgå motsatta grenar, på 
hvilka återigen nya sidoskott framkomma, hvarigenom en 
rik bladkrona bildas. Bladen äro hälften mindre än hos 
hufvudformen, de största omkring 3—4,5 c. m. i längd, 
2 c. m. i bredd, nästan glatta, antingen utan eller för¬ 
sedda med glesa och svaga brännhår, ljusgröna, grundt 
sågade, de äldre med tvär eller något hjertlik, de yngre 
oftast med oval bas. Stipler trådsmala, 3—4 m.m. långa. 
