103 
fades ej dess växtställe bland de talrika videsnåren. De exemplar, 
som af mig samlades derstädes ett par år förut, voro riktigt typi¬ 
ska för denna hybrid. Från byn Lien bestegs Areskutan och på¬ 
träffades under vandringen genom den ringa björkregionen S. glauca 
X nigricans , S. lanata X hastata (S. Hartmaniana Andsri) jämte en 
vacker och egen form af S. lapponum med små, smala blad och 
hängen. Hängena voro till en del försedde med korta, småbladiga 
skaft. Som pilarne voro mycket litet utvecklade i Åreskutan beslöto 
vi att med bantåg från Dufed gå öfver till dalarne på Norska sidan, 
under förhoppning att växtligheten derstädes skulle vara mera för¬ 
sigkommen. Efter några timmars resa på jernväg passerade vi Stor- 
liniens gränsstation, der den 5 juli lågo stora snödrifvor invid sta¬ 
tionshusen, och de stationen omgifvande tjellen hade ett ganska vin- 
terlikt utseende. Emellertid rullade tåget ned till Meraker-dalen i 
Norge, och beslöto vi att slå oss ned vid Merakers jernvägsstation, 
hvarifrån det syntes lätt att komma till fjellens nedre delar, som 
syntes snöfria. Vi afgingo derför vid nämnda station, men funno 
oss snart föranlåtna att förflytta oss längre ned i dalen. Under 
några timmars väntan på hästar vandrade vi omkring i den 
myrlanda marken ofvanför stationen, der Håkansson påträffade ste¬ 
rila buskar af S. aurita X lapponum ( S. compacta Andsn). Salix 
aurita var mycket allmän, hvaremot S. lapponum, endast sparsamt 
förekom. Det var öfverraskande att ej se ett spår af Qellvegetation 
vid Merakers station, ehuru denna kan sägas ligga midt bland fjel¬ 
len. Sedan vi sent omsider fått hästar reste vi ned till Gudaa gäst- 
gifvaregård. Öfverallt vid vägen syntes högväxt, blommande S. 
aurita. Invid vägen, straxt norr om Merakers kyrka, syntes i sid- 
länd mark flera buskar af en Salix-iorm, som vid närmare skärskå¬ 
dande befanns vara utmärkt vacker S. aurita X lapponum, , tenderande 
mera till S. aurita än till lapponum. Nedkomna till dalbotten 
var snön derstädes nyss bortsmält och växtligheten på intet vis 
mera försigkommen än i Åreskuttrakten, och mycket efter i jemfö- 
relse med Storsjötraktens i Jemtland. Att bestiga det öfver dalen 
hängande Fonnfjellet (Fonn = snödrifva) syntes oss ändamålslöst, 
då vintern ännu den 7 juli syntes vara den herrskande stormakten 
derstädes. Vi beslöto oss likväl slutligen för en vandring från Gudaa 
till FonnÇellet. På den, från Merakerelfven, genom granskogen le¬ 
dande gångstigen blommade Anemone nemorosa , Pinguicula vulgaris 
grandiflora, Salix aurita , som gick upp till trädgränsen, Narthecium 
ossifragum, som nu, halfväxt, förekom i största ymnighet från elf- 
ven och upp öfver trädgränsen. Uppkomna på fjellets nedre slutt¬ 
ningar kunde endast följande växter, nu i sin blomnings första bör¬ 
jan, uppspåras: Arctostaphylos alpina, Azalea, Diapensia, Phyllodoce, 
Rhodiola, Carex rigida ock rupestris, Betula odorata och nana samt 
bland dessa Betula intermedia Thom., som tydligen syntes vara Be¬ 
tula odorata X nana. Af pilar antecknades Salix glauca, högst va¬ 
rierande till storlek och bladens form och dessas ludenhet, Salix 
herbacea samt S. glauca X herbacea (S. alpestris Andsn). Det var 
