109 
örin och Föredr. senhösten 1863 blifvit funna nära Nor- 
bylund. Exemplaren voro i tämligen dåligt skick och 
afritades af en ovan svampritare, hvarför den gjorda 
afbildningen, sedan reproducerad i Fries’ Icones selectae 
Hymenomycetum , måste anses skäligen o tillförlitlig. Först 
i September 1879 återfans arten, då vid Stockholm på 
gräsmark nära Lilljans, af herr O. Juel, dock endast i 2 
exemplar; det blef emellertid genom dessa möjligt att 
å för Riksmuseum en fullt pålitlig afbildning. De 
sist funna exemplaren visade tydligen, att arten är närmast 
beslägtad med A. comtulus Fr., ehuru lätt skild dels ge¬ 
nom den nedåt starkt förtjockade foten, dels genom fär¬ 
gen, i det att foten upp till ringen samt hattens kant 
och midt äro gula, det öfriga åter hvitaktigt. I färg af- 
veko således dessa exemplar betydligt från Fries’ beskrif- 
ning, hvilket väl åtminstone till en del torde bero på 
de först funna exemplarens dåliga beskaffenhet, möj¬ 
ligen också på den sena årstiden (slutet af november). 
A. (Galera) pygmæo-affmis Fr. På den af E. Fries 
sjelf ombesörjda afbildningen af denna art finnas två 
olika former: 1) den af Fries beskrifna (den nedre ra¬ 
den på planschen) och 2) en, som det synes, från typen 
väsentligt afvikande, men märkvärdigt nog af Fries in¬ 
genstädes eljest omnämd form (den öfre raden på plan¬ 
schen), utmärkt genom ” lamellae latce , ventricosce , distantes ” 
(hufvudformen har ” lamellae tenues , confertœ ”), och, så¬ 
som det synes, nära slägt med A. ravidus Fr. Denna 
obeskrifna form fann Föredr. sista hösten i mängd å en 
gräsplan på Johannes kyrkogård i Stockholm; intet till 
hufvudformen sig närmande exemplar kunde upptäckas. 
Det syntes Föredr. högst sannolikt, att de båda formerna 
äro specifikt skilda. Huru deremot den nya formen för¬ 
håller sig till A. ravidus , måste Föredr. för närvarande 
lemna oafgjordt, och anbefalde den till svampkännares nog¬ 
grannare profiling. Den hade blifvit afritad för Riks- 
musei räkning. 
