no 
A. (Hypholoma?) pyrotrichus Holmskj. Denna ut¬ 
märkt vackra, som det synes, endast en gang i Skandi¬ 
navien funna art hade anträffats hösten 1876 på Djur¬ 
gården nära Djurgårdsbrunn på ängsmark kring en 
ekstubbe. Besynnerligt nog hade de funna exemplaren 
rent svarta sporer, hvilket bekräftades både af E. 
Fri es och Th. M. Fries, för hvilka exemplar hade före¬ 
visats. Arten skulle således vara att utmönstra från 
Hypholoma och att öfverföra till den svartporiga serien af 
Agarici, inom hvilken emellertid intet mot Hypholoma 
svarande underslägte ännu blifvit urskildt. Dock om¬ 
nämnas i Fries’ Hymen. Eur., s. 313, två arter A. trypo- 
melas Batt. och A. gomphodes Batt., hvilka enligt beskrif- 
ningen måste anses tillhöra en inom den svartporiga se¬ 
rien mot Hypholoma svarande typ. Till denna vore så¬ 
ledes möjligen A. pyrotrichus att hänföra som en tredje 
art. Så intressant det än vore, att få den i den 
svartporiga serien befintliga luckan fyld, måste saken 
ännu anses allt för litet utredd. Det kuude väl också 
vara en möjlighet, att de båda serierna med svartröda och 
med svarta sporer ej äro tillräckligt skilda; inom den 
gulsporiga serien finnas ej obetydliga variationer i spor¬ 
färgen. 
Den 2 Maj 1883. 
Professor Y. Wittrock gjorde några meddelanden om 
mångformigheten hos slägtet Erythræas skandi¬ 
naviska typer. 
Af slägtets behandling i våra floror ledes man till 
den slutsatsen, att detsamma hos oss är ganska formfat- 
tigt, då blott tre arter, E. Centaurium (L.) Pers., 
E. litoralis Fr. (= E. linaricefolia Auct. plur.) och E. 
pulchella (Sw.) Fr., och dessa utan några subspecies eller 
varieteter, upptagas. Sådant är enligt Föredr. emellertid 
ej förhållandet. Särskildt i sydöstra delen af Sverige 
synes slägtet ega ett rätt verksamt utvecklingscentrum. 
