119 
Sålunda finner man nemligen ofta stamansvällningar 
hos Eucalyptus ’ samslägtingar. Det händer ej så säl¬ 
lan, att representanter af Myrtaceernas familj, t. ex. Myr¬ 
tus communis, arter af slägtet Melaleuca samt framförallt 
ett större antal Callistemon- species, ega utväxter jemför- 
liga med dem hos Eucalyptus om också ej så tydligt 
markerade eller så regelbundet förekommande. Äfven 
från andra håll kunna exempel hem tas, hvilka måhända 
vid närmare granskning voro att hänföra till samma ka¬ 
tegori. Hurusom helst ega vi i ansvällningar ne hos Euca¬ 
lyptus bildningar, hvilkas orsaksförbindelse med knopp¬ 
bildning är fullt klar och tydlig; (jmfr R,. Hartig, Forsti. 
Culturpfl. 1852, sidd. 116, 306). 
Så vidt jag har mig bekant har denna morfologiska 
egendomlighet hos Eucalyptus inom literaturen endast en 
gång varit föremål för omnämnande. Detta är dertill 
helt kort och ofullständigt och refererar sig endast till 
en art. I ”einige Beobachtungen an Eucalyptus globulus 
Lab.” har Th. Irmisch omtalat några rundade, knöllika 
utväxter hos nämnda växtart, hvilka med växtens tillta¬ 
gande ålder samlas intill hvarandra såsom halfrunda, 
plattryckta svulster som tillsammans bilda en kraglik an¬ 
svällning öfver rothalsen i eller under jordytan *). Med 
undantag af denna i aldra största korthet fattade ma- 
kroskopiska beskrifning har jag ej kunnat finna nå¬ 
gra uttalanden i tryck, hvilka beröra dessa bildningars 
förekomst i allmänhet och ännu mindre någon uttalad 
antydan om dessa bildningars egentliga väsen. 
Hos vissa arter af slägtet Eucalyptus märker man en 
anmärkningsvärd sträfvan att producera ansvällningar på 
stammen och karakterisera sig i detta hänseende framför 
*) Zeitschr. f. ges. Naturw. Bd. 48, 1876. — F. v% Müllers 
Eucalyptographia liar jag ej haft tillgång till. Den af Briosi (R. 
accadem. dei Lincei, ser. 3) omnämnda och redan förut af Irmisch 
påpekade ringformiga uppsvallningen å hypokotyla delen hos E. 
globulus hör ej hit. 
