tor från ett utvecklingsstadium, då de aldra första bladen 
utvecklats, till det stadium, då tydliga svulster visade 
sig på stamytan, underkastades mikroskopisk under¬ 
sökning. En liknande undersökning företogs med hänsyn 
till bladvinklarne uppifrån och så långt ned på stammen 
hos äldre exemplar, att de svaga upphöjningarne känne¬ 
tecknat sig såsom ansvällningar af beskrifvet utseende 
och form. I intetdera fallet förelåg något skäl, som ta¬ 
lade för likhet i uppkomstsätt. Upprepade kontrollun¬ 
dersökningar visade tvärtom, att barken vid hvarje till¬ 
fälle var och förblef oskadad. Något blottande af den 
inre väfnaden och en käraf genom luftens tillträde fram¬ 
kallad irritation kunde ej uppställas såsom uppliofvet till 
sekundär celldelning och lokal väfnadsförökning. Sprin¬ 
gor på äldre ansvällningar kunna visserligen förekomma, 
men dessa äro långt senare inträdande följder af ett för 
kraftigt växande och äro således af sekundär art. Den 
antagna möjligheten måste derför uteslutas, och vår 
uppmärksamhet rigtas på andra verkande omständigheter # 
Ställes ett i full växtkraft befintligt, ett till tvåårigt 
exemplar af E. siäeroxylon eller af någon annan af de 
Eucalyptus-arter, som äro mera kända för egenskapen att 
drifva ansvällningar, under mindre gynsamma yttre för¬ 
hållande, så att den normala lifsverksamheten lider in¬ 
trång (hvilket visar sig deri, att de öfversta grenarne 
och toppen särdeles märkbart aftyna och vissna bort) 
följer en riklig nyskottbildning vid stammens bas. Detta 
är en helt naturlig och bekant konseqvens. Det anmärk¬ 
ningsvärda ligger dock deri, att dessa nyskott fram¬ 
skjuta ensamt ur ansvällningarne. Det antal nyskott, som 
på detta sätt tillkommer hvarje ansvällning, är härvid 
ganska betydligt och bestiger sig ofta till 40 eller 50. 
Den hastighet och synbarliga lätthet livarmed nyskott- 
bildningen försiggår är också beaktansvärd. 
Uppdrager man nya plantor af en Eucalyptus - art 
och observerar närmare de olika individerna skall man 
