127 
finna att tidpunkten för ansvällningars uppkomst är högst 
ojeum fördelad för desamma. Några erhålla sådana tem- 
ligen snart, andra deremot liafva fortfarande jemn och 
slät stamyta. Ehuru det i de aldra flesta fall inträffar, 
att utväxter visa sig under förra hälften af första året, 
liafva dock, som redan anfördt är, några exemplar hållit 
sig fria från alla spår till sådana äfven under andra 
året. Om de längre tid förblifva befriade härifrån kan 
jag ej afgöra, då jag ej varit i tillfälle att på den göra 
fortsatta observationer. Jemför man sådana individer, 
som liksom erbjuda större motståndskraft mot ansväll- 
ningsproceduren, med öfriga individer, ser man genast 
en skilnad dememellan. De förra äro nemligen alltid 
kraftigare och frodigare utvecklade och ligga relativt 
taget öfver i växtkraft och frodighet. 
Med ledning af dessa iakttagelsér ansåg jag mig i 
första hand böra fästa mig vid knoppanläggningen ; jag 
måste följa densamma i dess olika utvecklingsskeden för 
att utforska huruvida knopparnes utveckling stode i nå¬ 
got orsakssamband med den påpekade egendomligheten 
hos Eucalyptus- arterna. Såsom undersökningsmaterial 
användes dels äldre exemplar dels unga plantor af E. 
sider oxyton, E. globulus samt åtskilliga andra i förelig¬ 
gande fall mera karakteriserade Eucalyptus- former. Me¬ 
delst längd- och tvärsnitt i olika rigtningar genomgicks i 
kortinuerlig följd hela utvecklingsgången från dess början 
till dess slut. 
Fig. 1—3 torde lemna oss en något så när öfver- 
skådlig blick af utvecklingsförloppet och leder genast vår 
uppmärksamhet på fullt motsvarande förhållande hos Gle- 
ditschia *) m. ff. samt delvis liknande fall hos Actinidia 
polygama **). Yi ega ett utvecklingssätt, hvilket i enlig¬ 
het med hvad Hansen redan konstaterat såsom norme- 
*) Hansen, Abh. d. Senkenb. Ges. XII, sid. 147 (sid. 169, 
Tab. VI figg. 40—43). 
**) Bot. Centralbi. 1883, sid. 207. 
