130 
i sär till de olika delarne af ansvällningar och här slut¬ 
ligen framkalla de sekundära, tertiära o. s. v. upphöj¬ 
ningar, som just prägla det egendomliga i utseendet hos 
ansvällningarna på mer än ett år gamla stammar. 
Under denna förflyttning eger samtidigt riklig knopp¬ 
bildning rum och kan man häraf sluta sig till hvilken 
mängd af knoppanhig, som på detta sätt produceras. 
Knopproduktionen står i proportion till ansvällningens 
massa och är således högst variabel. Knopparne hålla 
sig jemte sitt modermeristem alltjemt på kambiets nivå 
och intaga på detta sätt en bestämd plats inom ansväll¬ 
ningen under den i jemna steg med ansvällningens ut¬ 
veckling fortgående förflyttningen till skilda liåll och 
kanter inom utväxten (figg. 10, 11). Då den del, hvar¬ 
med en sålunda i flyttning stadd knopp från början var 
förenad med stammens väfnad, alltjemt dör bort och till 
sista slut förstöres uppstår inom ansvällningen strimmor 
eller små kanaler i alla riktningar utåt, antydande den 
väg, som knoppar under knoppförökning och förflyttningen 
passerat (fig. 11). På det ställe, der en eller flera knop¬ 
par finnas, är den täckande väfnaden jemförelsevis tunn 
och ofta i följd af knoppens eller knopparnes påträngande 
något bugtad utåt. Då knopparne för öfrigt äro något 
klorofyllförande synas de ställen på ansvällningens yta, 
der knoppar äro belägna som ofta upphöjda och gröna 
prickar eller fläckar i full motsvarighet till de förut på¬ 
pekade prickarne eller fläckarne. 
Finnas t venne sido- eller öfver hvarandra stälda an¬ 
svällningar härör detta derifrån, att från början 
tvenne liufvudcentra förefunnits. Dessa hafva dervid an¬ 
tingen framkommit ur ett enda och efter delningen rig- 
tats åt båda sidor om bladvinkeln eller bladärret, eller 
också utgått hvar för sig öfver och under primär knoppen, 
som då alltid har vuxit ut till en gren, som sitter in¬ 
klämd mellan de båda utväxterna. Dessa undantagsfall 
äro förbundna med den förut påvisade knopptillökningen 
