141 
under bestämda synpunkter af det hela torde gifva skäl 
nog för ett kortare omnämnande. 
Orsaken till att förf. kommit in på detta område är 
enligt lians egen utsago de studier han förut gjort öfver 
stärkelset och öfver hvilkas resultat redan för öfver ett 
år tillbaka i Bot. Zeit, anmälan gifvits. A andra sidan 
är ganska säkert, att en god impuls gifvits af de af 
Schimper offentliggjorda undersökningarne öfver s. k. Stär- 
kelsebildare (liksom af Schmitz 1 kromatoforer). Som be¬ 
kant påvisade Schimper, att jemte de egentliga klorofyll¬ 
kornen hos växter allmänt förekommo andra likartade 
organiserade kroppar, hvilka ej voro grönfärgade men 
ändå kunde ge upphof åt Stärkelse. 
Det är nu dessa Stärkelsebildare, klorofyllkornen 
samt med dessa senare närmast jemförbara färgkrop¬ 
par hos växten som författaren haft till föremål för 
sina forskningar. För att tjen a såsom en orienterande 
inledning förutskickas en kortare redogörelse för kloro¬ 
fyllkornets olika metamorfosgrader och bevis för en 
dylik metamorfosering lemnas längre fram i arbetet. 
Han betraktar samtliga dessa bildningar såsom hvaran¬ 
dra närstående och de mera väsendtliga skiljaktigheter, 
som förefinnas mellan skilda grupper af dem, äro endast 
att anse som följder af en ändrad fysiologisk verksamhet. 
De betecknas med ett gemensamt namn, ”Trophoplasten”, 
en benämning som för öfrigt tillkommit för vinnandet af 
analogi med begreppet fyllom. Inom dessa trofoplaster 
finna vi trenne olika hufvudslag: anaplaster, som inne¬ 
fatta inom sig Schimpers stärkelsebildare och äro inbegrep¬ 
pet af alla färglösa trofoplaster, autoplaster eller kloro¬ 
fyllkorn samt kromoplaster eller öfriga färgkroppar, före¬ 
trädesvis de gu)a. 
För att närmare grunda denna uppställning samt 
framförallt för att visa sambandet och förvandtskapen 
de tre olika slagen af kroppar emellan inom cellens plasma¬ 
innehåll undersöker han närmare byggnaden af auto- 
