142 
plasterna. Den temligen heta strid, som sista åren förts 
öfver det gröna färgämnets beskaffenhet samt dess bety¬ 
delse för växtorganismen och framförallt de Prinsheim’ska. 
teorierna underkastas såsom helt naturligt är härvid 
först en kritisk behandling. Enligt Sachs uppfattning 
bestå samtliga autoplaster af ett färgande ämne samt 
af stärkelsekorn, af oljekroppar eller af kroppar af obe¬ 
kant natur. Af de ämnen, som sålunda dels utgöra 
klorofyllkornets stomme dels meddela kornet dess färg, 
fäster sig förf. särskildt vid klorofyllet. I enlighet med 
hvad Frank förut tydligt förklarat visas, att Pringsheims 
hypoklorin ej är annat än en kemisk sönderdelningspro- 
dukt af klorofyllet, hvilken sönderdelningsprodukt förf. 
dessutom klart visar vara fullt identisk med Hoppe-Sey- 
lers klorofyllan hvarvid särskildt anmärkningsvärd är 
den nya behandlingsmetoden medelst isättika och kloral, 
som med god framgång kan användas vid framställnin¬ 
gen af klorofyllanet eller hypoklorinet. Lippokloret hän¬ 
visas direkt till fantasiens område; skulle det vara något 
skulle det vara rätt och slätt klorofyll. Emellertid har 
förf. och just med anslutning till några andra observa¬ 
tioner af Pringsheim gjort högst intressanta iakttagelser 
med hänsyn till klorofyllets uppträdande och fördelning 
inom autoplasterna. Pringsheim hade funnit, att efter 
extraktionen af färgämnet ur autoplasten den färglösa 
grundmassan visade en svampig textur och ansåg att 
grunden till denna svampaktighet låg deri, att vid aflägs- 
nandet af klorofyllet ett oljaktigt färgbärande ämne j ernte 
hypoklorinet äfvenledes bortskaffades och lemnade qvar 
så beskaffadt grundstomme. Förf. har åter ådagalagt, 
att inom den enskilde autoplasten förekommer inbäddade 
uti den i sig sjelf ofärgade grundmassan ett större eller 
mindre antal korn eller kulor, grana kallade. Den gröna 
färgen är således lokaliserad inom nämnda grana, under 
det återstoden af autoplasten är färglös. Grana sjelfva 
sammansättas af ett ofärgadt grundlag af samma sam- 
