144 
fyllet. Kromoplasterna tillkomma antingen direkt eller 
genomlöpa de såväl ana- som autoplaststadiet eller endast 
ettdera af dessa stadier för att slutligen uppträda såsom 
typiska kromoplaster, hvarvid den vanligaste formen är 
spindelformen. Runda kromoplaster öfvergå i spindel- 
kromoplaster genom kristallisation. 
Auto-, ana- och kromoplaster, hvilka för öfrigt äro 
förenade genom många öfvergångsformer, utgå således 
såsom fysiologiska modifikationer ur begreppet trofopla- 
ster och äro såsom trofoplaster under alla omständighe¬ 
ter inom hvarje cell för handen; det beror på den 
specielt föreliggande uppgiften om det ena eller an¬ 
dra slaget af trofoplaster skall framkomma. Af förf. 
ställas de i jembredd med cellkärnan, alldenstund åt¬ 
skilliga jemförelsepunkter skulle föreligga. Liksom cell¬ 
kärnan äro de mjuka formförändrande kroppar och finnas 
såsom unga trofoplaster i hvarje vegetativ cell från och 
med dess första tillkomst. De dela sig i likhet med cel¬ 
lens kärna och försvinna liksom denna först med cellens 
död och lemna efter sig bestämda rester; att de ej äro 
af samma storlek utan städse mindre än kärnan bevisar 
endast, att de äro af samma morfologiska natur, ehuru 
deras fysiologiska uppgift blir en annan. 
Med hänsyn till de förändringar, som inträda vid de 
skilda trofoplasternas förstöring, är att märka, att för 
kromoplasterna qvarstår färgämnet eller xantofyllet hvil¬ 
ket under form af kristaller eller korn åt cellen medde¬ 
lar den bekanta gula färgen. 
B. Jönsson. 
Saiiio, C-, Addittamentum secundum in Harpi- 
d i orum cognitionem. (BoL Centralblatt. Bd. 14 n:r 
13. (1883), p. 425—440). 
Då rlenna uppsats innehåller en massa former från svenska lo¬ 
kaler, och då utrymmet ej medgifver att nu göra något utdrag 
derur, hafva vi velat rikta de svenska tuyologornas uppmärksamhet 
härpå. 
