234 
tor Spångberg tillvaratagna snöprofvet är artrikast; enligt 
Professor Wittrocks undersökningar innehåller det 15 
alger. Denna kollekt är i synnerhet utmärkt genom sin 
talrikhet på Desmidiaceer. Det snöfloreprof, som jag tog 
i Wallivaggi, är deremot ytterst fattigt på Desmidiaceer, 
men dubbelt rikare på Phycochromaceer än lektor Spång¬ 
bergs prof. Såsom jag nämt, var floran på Toulpas snö¬ 
fält mycket artfattig, men särdeles individrik. Denna 
betydliga olikhet i snöflorans sammansättning på så när¬ 
belägna lokaler, som de sist nämda, har förmodligen flere 
orsaker. Säkerligen har här, liksom på alla andra ställen, 
mängden af oorganiska och organiska ämnen, underlagets 
fuktighet, belysningens styrka och långvarighet m. m. 
en stor betydelse för vegetationen. 
Röd snö är troligen ingalunda sällsynt i Luleå Lapp¬ 
mark. Enligt uppgift af trovärdiga personer skall sådan 
finnas på fjellet Elti, beläget ungefär 10 kilometer öster 
om Virihaure, och i Lairovaggi, en djup dal vid foten af 
Sulitelma. 
I sammanhang härmed vill jag nämna, att en af del¬ 
tagarne i den nyligen hemkomna Spetsbergs-expeditionen, 
Kandidat Carlheim-Gyllenskiöld, åt mig insamlat två 
prof af röd snö. Det ena af dessa togs den 15 Juli 1882 
ungefär 100 meter öfver hafvet på sidan af ett brant 
strandfjell på Amsterdamön, belägen vid SjDetsbergens 
nordvestra kust. Den torkade bottensatsen af den smälta 
snön hade en tydlig tegelröd färg. Jag var derför redan, 
innan materialet blifvit mikroskopiskt undersökt, ganska 
säker på, att åtminstone den af Dr Nathorst vid Alk- 
hornet på Spetsbergen i så stor mängd funna SphcerelJa 
nivalis (Bauer) Somme r f. ß lateritia Wittr. här före- 
fans. En noggrannare examinering besannade detta. Flo¬ 
ran här utgjordes nämligen endast af 3 former: SpJicerella 
nivalis (Bauer) Sommerf., S. nivalis (Bauer) Sommerf. 
ß lateritia Wittr. och Pleurococcus vulgaris (Grev) Me- 
negh. ß cohaerens Wittr., af hvilka den andra bildade 
