235 
hufvudmassan. Dessutom fann jag ganska talrikt ovala 
celler, 30 u långa och 15 g hreda, hvilkas membran var 
försedd med langsgående ribbor; i tvärgenomskärning voro 
de runda och försedda med utskott; cellinnehållet hade 
alldeles samma färg som det hos Sphœrella nivalis (Bauer) 
Sommerf. ß lateritia Wittr. Nära till hands ligger den 
förmodan, att dessa celler äro gamosporer af den sist 
nämda algen. Om så vore, skulle detta tala för Prof. 
W i 11 ro c k s åsigt, att Sphœrella nivalis (Bauer) Somme r f. 
ß lateritia Wittr. är en från S. nivalis (Bauer) Sommerf. 
a skild art, 
Det andra profvet, som liknade fin röd sand, är taget 
i Juli ungefär 200 meter öfver hafvet vid Cap Thordsen 
på Spetsbergen. Vid mikroskopisk undersökn.ng befans 
detta prof nästan uteslutande bestå af mineralpartiklar. 
Efter en långvarig letning lyckades det mig dock slutligen 
att konstatera närvaron af Sphœrella nivalis (Bauer) 
S o mm e r f. 
Professor E. Warming höll derpå ett föredrag Om 
hapax an ti ska växter, öfver hvilket föredrag referat 
kommer att lemnas framdeles, då Föredr. hunnit meddela 
äfven sina iakttagelser öfver de perenna växterna. 
Densamme framstälde vidare Iakttagelser öfver 
växter med öfvervintrande gröna blad. (Föregående 
meddelande). Antalet af växter med vintergröna blad var 
i sjelfva verket vida större, än Fördr. tillförene hade trott. 
Den frågan måste helt naturligt uppställas, hvilka skydds¬ 
medel dessa blad hafva emot vinterkölden och särskildt 
emot kall uttorkande vind. Som bekant hafva många ark¬ 
tisk — alpina växter läderartade torra blad och måste väl 
i dessas konsistens ega ett skydd; men huru skyddas väl 
de tunnbladiga? Föredr. hade genom anatomisk undersök¬ 
ning af en stor mängd vintergröna blad funnit, att garf- 
syra nästan alltid förekommer i dem och att särskildt 
öfverhuden är så konstant garfsyrehaltig, att detta kan 
