236 
betrakte s nästan som ett karaktärsdrag. Öfverhuden på 
bladets uppåt vända sida är vanligtvis rikare derpå än 
den nedåt vända bladsidans. Afven de närmast intill 
öfverhuden liggande mesophyll-lagren föra vanligtvis, 
ehuru i ringare grad, garfsyra likasom ock endodermis. 
De anatomiska förhållandena komma att framdeles under 
olika årstider undersökas af en lärjunge vid Stockholms 
Högskola, hvilken jemväl kommer att söka utreda garf- 
syrans fysiologiska betydelse, öfver hvilken Föredr. utta¬ 
lade följande hypotes. Syror äro kända såsom i hög grad 
vattendragande och spela enligt Hugo de Vries just derige- 
nom en väsentlig roll i växtlifvet. Om nu förhållandet är 
sådant äfven med garfsyran, —något som bör undersökas, — 
torde vi kanske i hudväfnadens rikedom på garfsyra hafva 
ett skyddsmedel mot uttorkning under vintern, särskildt 
emot de för vegetationen farliga kalla och torra vindarne 
och ett medel till snabbt återställande af den förlorade 
turgor n. I god samklang härmed torde ock stå Wester- 
m a iers teori öfver epidermis’ funktion. 
I sammanhang härmed anmärkte professor V. B. 
W ITT rock, att de ständigt gröna rotbladen hos talrika 
örter bereda sig ett verksamt skydd mot vinterkölden 
derigenom, att de, i stället för att såsom om sommaren 
vara riktade snedt uppåt, böja sig bakåt och nedåt, så 
att de komma att med åtminstone yttre delen af un¬ 
dre bladytan blifva tryckta mot jorden. Denna starkt 
bågböjda ställning intaga bladen hos oss i oktober och 
november månader, och de bibehålla den till i april eller 
början af maj följande år. Särdeles tydligt kan detta 
iakttagas hos t. ex. Hypochaeris maculata L., Geum urba¬ 
num L. (då den växer på öppen mark; skyddad i busksnår 
håller den sig längre upprätt), Cerefolium sativum L. m. 
fl. Afven en del tidiga vårväxter iakttaga samma försig- 
tighetsmått mot kölden, så t. ex. Ranunculus Ficaria L., 
som hos oss (här vid Stockholm) under april och förra 
delen af maj böjer såväl de blombärande grenarne som 
