40 
A. P. Winslow. 
Utan att vara i tillfälle att bedöma, på hvad grund 
Hudsons (enl. åtskilliga författares utsago bortblandade) 
benämning blifvit tillämpad på förevarande former, har 
jag litat på Koch, Meisner och Grenier & Godron, hvilka 
enstämmigt framstält denna art på ofvan beskrifna sätt. 
Men då Koch (Deutschl. Fl.) och Fries ansett P. minus 
Huds. såsom synonym till P. strictum All., har jag, föl¬ 
jande Gr. & Godr., afskiljt denna såsom en särskild form 
(se nedan). — I skiftande former förekommer P. minus 
temligen allmänt på olikartade lokaler; men genom de 
ofvan kursiverade kännetecknen och sitt diffusa växtsätt 
torde den lätt kunna skiljas från andra glesblommiga for¬ 
mer af denna grupp. Förekommer under två temligen 
olika former: a elatum, ända till ett par fot lång, temli¬ 
gen bredbladig och med täta ax, samt ß pusillum , några 
tum lång, med lineära blad och glesblommig. 
Såsom en tredje art upptaga flera förf. (Koch, Meis¬ 
ner, Grenier & Godron) följande: 
5? P. dubium Stein (= laxiflorum Weihe, = mite 
Schrank), hvilken skiljer sig från föregående genom föl¬ 
jande kännetecken. — Stjelk vanligtvis upprätt, stipelsli- 
dor långa , tätt slutande till stjelken, håriga och i kanten 
långhåriga; blad lancettlika, med af smalnande (ej rundad) 
bas, bredast ungefär vid midten; blr vanligen rosenröda,, 
sällan grönröda*). 
Jag vågar dock anse, att hvad som Koch, Gren. & 
Godr. m. fl. under detta namn framställa såsom art, alls 
icke får hafva anspråk derpå. Stipelslidorna tillhöra all¬ 
deles P. Persicaria, så äfven bladen, ehuru de äro betyd¬ 
ligt smalare än hvad man allmänt anser tillhöra en Per¬ 
sicaria. Men axen? Ja, de tillhöra nog denna grupp ; och 
eger man ej ett större förråd af former, torde också me- 
*) Vanligen angifves denna art hafva i spetsen hängande ax (P. 
minus deremot uprätta). Jag har ej kunnat finna förhållandet vara 
så; begge arterna hafva (här i trakten) axen nästan alltid upprätta. 
