Stroftåg på Svenska florans område. 
43 
(såsom hos Hydr.), glänsande, temligen långa. Blomhyllet 
stundom glest glandelprickigt. Blommorna utmärkt vackra, 
intensivt röda, någongång till färgen gröna. Den synes 
således — åtminstone mera än de föregående — verkli¬ 
gen vara en hybrid mellan de i namnet ingående arterna. 
För detta talar äfven den omständighet, att denna form 
är mycket sällsynt; blott enstaka exemplar har jag funnit 
här och der omkring Göteborg. 
Slutligen har jag att omnämna ett par former (hy¬ 
brider?), hviika egentligen höra till den första gruppen 
i denna uppsats. 
7. P. maculato- Persicaria mihi. Denna form har 
Persicarias lancettlika (spetsiga) blad och stipelslidors 
kanthår; men Lapathifolii af två olikartade delar bestå¬ 
ende slidor (se ofvan vid Lapathif.) samt sådana ax, som 
tillhöra formen densum af var. maculatum. Ganska ka¬ 
rakteristisk form, helt och hållet olik öfriga af mig funna 
former. Möjligen är den identisk med P. Lapathifolio- 
Persicaria; i så fall skulle Fries’ åsigt, att formen agreste 
af Persicaria är dermed synonym, vara origtig. 
8. P Hy dr opiper i-nodo sum (Reich. ?) Gr. & Godr. 
(= P. laxum Reich.?). Stor, månggrenig form; blad lan¬ 
cettlika, ända till 12 ctm. långa; stipelslidor och kanthår 
som hos Persicaria; pedunkler försedda med straf va hår, ax 
tunna , cylindriska, ej afsmalnande mot spetsen, blr grön- 
röda , pistiller 2—3, föga sammanväxta med den fria de¬ 
len nedböjd. — Dessa kännetecken äro de samma, med 
hviika Gr. & Godr. karakterisera ofvan namngifna form, 
med tillägg att den har inflorescens och blommor af La- 
path. v. nodosum, blad och slidor af Persicaria v. biforme, 
just såsom förevarande explr. Men namnet! Något spår 
af Hydropiper kan jag ej upptäcka; och tillägget ”inflo¬ 
rescens etc.” synes mig alls icke berättiga till ett sådant 
antagande. Reichenbach har i sin Icon. bot. meddelat en 
figur öfver en form kallad laxum (sedermera ändradt till 
of vanstående), men figuren harmonierar ej med förelig- 
